ОКРЕМА ДУМКА
Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
Крата В. І.
 
25 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2607/12058/12
провадження № 61-12724св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач), касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнив частково, постанову Київського апеляційного суду від 16 травня 2019 року скасував, а справу направив на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
1При цьому колегія суддів вказала, що «в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 201/12185/14-ц (провадження № 61-6739св18) зроблено висновок, що «виходячи з того, що неотримання позивачем ухвали суду першої інстанції про усунення недоліків позовної заяви, поданої 01 серпня 2014 року в межах позовної давності, унеможливило її виконання з незалежних від позивача причин, суд першої інстанції мотивовано вважав наведені обставини поважними причинами пропущення позовної давності та з дотриманням частини п`ятої статті 267 ЦК України вважав наявними підстави для захисту порушеного права позивача за повторно поданим ним 11 вересня 2014 року позовом». «Мотивуючи свій висновок про переривання позовної давності, апеляційний суд вказав, що    «[…] позивач в травні 2012 року, тобто в межах позовної давності, пред`явив вимогу до відповідача шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, проте заява була повернута із незалежних від позивача підстав та із спливом значного терміну[…]». «Така мотивація за своїм змістом схожа із наведеним висновком Верховного Суду щодо поважності причин пропущення позовної давності. У цьому зв`язку суду апеляційної інстанції, виходячи з того, що наведені ним обставини не можуть слугувати підставою для переривання позовної давності, належало оцінити їх з точки зору поважності причин пропущення позовної давності, оскільки, як це випливає зі змісту частини п`ятої статті 267 ЦК України, визнання певних обставин поважними причинами пропущення позовної давності можливе і без відповідної заяви позивача».
 
Не можу погодитися з цією рішенням колегії суддів з таких причин.
 
1. Апеляційний суд вказав, що в заяві про перегляд заочного рішення від 12 грудня 2012 року відповідачем вказувалося про застосування наслідків пропуску позовної давності, проте після скасування цього рішення відповідач в судові засідання не з`являвся та будь-яких заяв не подавав, у зв`язку із чим судом ухвалено повторне заочне рішення. В травні 2012 року (в межах позовної давності) ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики (справа №2604/10935/12), проте 31 травня 2012 року судом постановлено ухвалу про повернення позовної заяви позивачу для подання до належного суду, оскільки установлено, що місце проживання відповідача зареєстровано в іншому районі міста Києва. Оскільки позивач в травні 2012 року, тобто в межах позовної давності, пред`явив вимогу до відповідача шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, проте заява була повернута із незалежних від позивача підстав та із спливом значного терміну. Зазначене є підставою уважати про переривання позовної давності, а відтак відмову у задоволенні заяви про застосування позовної давності».
 
1.1. У постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-1763цс16 зроблено висновок, що «перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або її повернув, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підсудності, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами».
 
2. Згідно частини п`ятої статті 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
 
2.1. Тлумачення частини п`ятої статті 267 ЦК України свідчить що під поважними причинами пропуску позовної давності слід розуміти такі обставини, що з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову.
 
2.2. Несплата судового збору, невиконання ухвали про залишення позову без руху, повернення позовної заяви не є поважними причинами в розумінні частини п`ятої статті 267 ЦК України. Суди не встановили і позивачем не доведено будь-яких обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову.
 
3. За таких обставин колегії суддів необхідно було постанову апеляційного суду змінити в мотивувальній частині, вказати, що відсутні підстави для переривання позовної давності та поважні причини пропуску позовної давності, а в іншій частині залишити без змін.
 
Судді:                                                                                                                                    В. І. Крат