П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
11 червня 2020 р.	м. Одеса	Справа № 540/132/20	

Місце ухвалення судового рішення суду 1 інстанції:
м. Херсон;
Дата складання повного тексту судового рішення
суду 1 інстанції: 02.03.2020 року;
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.          
             П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Димерлія О.О.
                                                            – Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 2 березня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 11.02.2019 року №Ф-1982-50 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 18 276,72 грн.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 2 березня 2020 року задоволено заяву Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про залишення позову без розгляду. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 р. №Ф-1982-50 залишено без розгляду.
Ухвалюючи вказане судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що порядок оскарження рішень органу податкової служби, прийнятих відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", встановлюється цим спеціальним законодавством та положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини, що виникли у сфері справляння єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З огляду на те, що позивачем під час звернення до суду із цим позовом порушено спеціальний десятиденний строк, встановлений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", і поважних причин пропуску установленого строку не наведено та не вбачається за матеріалами справи, суд першої дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду відповідно до приписів п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати судове рішення, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірне питання, та необґрунтовано не враховано, що позивач скористався своїм правом адміністративного оскарження вимоги контролюючого органу, а тому звернення із цим позовом протягом трьох місяців з дня одержання відповідного рішення за результатом розгляду скарги у повній мірі відповідає приписам ч. 2 ст. 122 КАС України. Разом з цим, апелянт вказує на те, що, ухвалюючи судове рішення у такий спосіб, судом першої інстанції порушений принцип рівності сторін у справі. Так, за правилами п. 16 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" строк давності щодо нарахування та стягнення сум недоїмки з єдиного внеску не застосовується і аналіз цих правил Закону у поєднанні із положеннями ст. 129 Конституції України дає безумовні підстави для висновку про наділення платника правом на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень без обмеження будь-яким строком.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для скасування судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 3 вказаної статті адміністративного процесуального судочинства для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За правилами ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Аналіз наведених норм показав, що звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів особа може реалізувати в межах терміну, визначеного адміністративним процесуальним законодавством або іншими законами.
Разом з цим, пропущення строків звернення до адміністративного суду не є безумовною підставою для застосування наслідків порушення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС.
Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась із адміністративним позовом.
При цьому, загальні правила, закріплені у вищенаведеній нормі адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів, у тому числі за результатом процедури адміністративного оскарження цих рішень, дій чи бездіяльності. 
Колегія суддів враховує, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI.
Статтею 2 Закон України від 08.07.2010 року №2464-VI визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до абз.абз. 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.
Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.
Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Таким чином, облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
У тому числі, вказаними положеннями визначений порядок дій платника у разі незгоди із отриманим рішенням про сплату недоїмки з єдиного внеску, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.
Наведені правові норми свідчать проте, що як в адміністративному так і в судовому порядку платнику встановлюється десятиденний строк на оскарження відповідної вимоги контролюючого органу.
Судом першої інстанції вірно враховано, що предметом спору у цій справі є протиправність вимоги органу податкової служби від 11.02.2019 року №Ф-1982-50 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 18 276,72 грн., нарахованого згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Оспорювана вимога про сплату боргу (недоїмки) направлена позивачу за адресою, дані про яку містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, рекомендованим листом з повідомленням про вручення (7490001336056), проте повернута відправнику із відміткою від 11.04.2019 року "за закінченням терміну зберігання".
При цьому, відповідно до п. 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) (серед іншого) вважається належним чином надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному чи уповноваженому представнику чи надіслано рекомендованим листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого її місця перебування (проживання) з повідомленням про вручення.
У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Таким чином, в силу наведених правових положень вимога вважається врученою позивачу 11.04.2019 року, а десятиденний строк оскарження вказаного рішення відповідача закінчився 22.04.2019 року.
У тому числі, колегія суддів вважає, що у позивача відсутні обставини на переривання встановленого строку судового оскарження рішення контролюючого органу, оскільки звернення із відповідною скаргою відбулось 31.10.2019 року (згідно штемпелю на відповідному конверті), а саме поза межами строку адміністративного оскарження вимоги податкової служби.
Разом з цим, рішення про результати розгляду скарги позивачем одержано 18.12.2019 року.
Проте, із цим позовом позивач звернувся 14.01.2020 року (згідно штемпелю на конверті), тобто із пропуском строку, встановленого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», як після вручення оспорюваної вимоги так і рішення за результатом розгляду скарги в адміністративному порядку. 
Аналогічний висновок правозастосування наведених норм права сформульовано й у постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року, прийнятою за наслідками касаційного розгляду справи №0740/1050/18.
Колегія суддів враховує, що ні зі змісту адміністративного позову, ні з апеляційної скарги, а також за матеріалами справи позивачем не обґрунтовується поважність причин пропуску строку до суду із цим позовом. Відсутні будь-які посилання і на наявність об`єктивних перешкод у позивача у вчиненні певних процесуальних дій з дотриманням установленого порядку.
Всі доводи апелянта зводяться до невірного застосування судом норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини, і в яких апеляційний суд не вбачає помилок під час ухвалення оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, визначальним під час застосування висновків, викладених Верховним Судом, до правовідносин є їх подібність спірних у конкретних справах.
При цьому, колегія суддів враховує, що застосовані судом першої інстанції висновки Верховного Суду та висновки Верховного Суду, на які посилається апелянт, складені за результатом розгляду справ, обставини в яких не подібними.
З огляду на те, що особливістю обчислення строку звернення із відповідною заявою і так само правова оцінка поважності причин пропуску установленого строку залежить від певних обставин та факторів, що вплинули на певні порушення, у тому числі період строку, пропуск якого можливо оцінити як значний, що впливає на правову визначеність у спірних правовідносинах, і з урахуванням певних обставин - як такий, що не значно впливає на узгодженість правовідносин і в такому випадку спір вирішується в  установленому порядку.
Оскільки у даній справі, що переглядається, позивач знав про свої обов`язки, передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наслідки їх не виконання, цілком є очікуваним для нього застосування контролюючим органом відповідних заходів впливу.
У зв`язку із чим, оскільки пропущений позивачем строк звернення із позовом є значним, а з матеріалів справи не вбачається поважність причин пропуску установленого строку та об`єктні перешкоди, що вплинули на його порушення, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були всі правові підстави для залишення позову без розгляду згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.
При цьому, залишення адміністративного позову без розгляду є самостійним судовим рішенням відповідного суду і заявлення стороною відповідного клопотання не впливає на висновки суду зі спірного питання.
З огляду на те, що висновки суду ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, відповідають дійсним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 2 березня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
        Судді:                                                                                        О.О. Димерлій  
                                                                                                             
                                                                                                                     Т.М. Танасогло