ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 676/5407/17
провадження № 61- 44794св18
                
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку              письмового провадження без повідомлення учасників справи                   касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня   2018 року в складі судді Семенюк В. В. та на постанову апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2018 року в складі колегії суддів Талалай О. І., Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до                  ОСОБА_3 і з уточненням позовних вимог просив визнати неправомірними дії відповідача з проведення господарської діяльності за межами власної земельної ділянки, а саме на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 та з використання відповідвачем особистого майна на шкоду правам і законним інтересам позивача.
 
В обґрунтування своїх вимог позивач указував, що він проживає за адресою:      АДРЕСА_2 , а відповідач є його сусідкою і з 2012 року проживає за адресою:        АДРЕСА_3 .
 
ОСОБА_2 систематично знищує зелені насадження, які знаходяться на подвір`ї в ОСОБА_1 , пошкоджує висаджені ним дерева, виноград, малину. 
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2018 року в позові відмовлено.
 
Суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог, оскільки позивач не довів у встановленому законом порядку, що є власником земельної ділянки, на якій знаходяться зелені насадження, а також не надав належних і допустимих доказів на підтвердежння факту знищення відповідачем таких насаджень. 
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду 
 
Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня                    2018 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення,              рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2018 року - без змін. 
 
Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та на підставі належних доказів дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
22 вересня 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2018 року та на постанову апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2018 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову. 
 
Указує, що суди безпідставно не взяли до уваги наявні в справі належні та допустимі докази на підтвердження факту знищення відповідачем зелених насаджень позивача на суміжній земельній ділянці. 
 
Відзив на касаційну скаргу
 
Відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників до Верховного Суду не надходив. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що   ОСОБА_1 проживає в квартирі       АДРЕСА_4 .
 
Власником квартири є батько позивача ОСОБА_4 
 
ОСОБА_2 є власником частини будинку за адресою:                                   АДРЕСА_3 , та земельної ділянки площею 353 м2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій він розташований.
 
Батькові позивача ОСОБА_4 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВМ №678968 від 26 листопада 2012 року належить земельна ділянка площею 0,0040 га для будівництва та обслуговування гаража, що межує із належною  ОСОБА_2  земельною ділянкою.
 
Суміжна земельна ділянка площею 1378 м2 за адресою  АДРЕСА_1 , що межує із земельними ділянками                 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , належить до земель комунальної власності м. Кам`янця-Подільського.
 
Між сторонами виникають конфліктні ситуації щодокористування земельною ділянкоюкомунальної власності, на якій ростуть зелені насадження, зокрема дерева, кущі малини та винограду, висаджені позивачем.
 
За заявою ОСОБА_2 про перешкоджання ОСОБА_1 проходу через спірну земельну ділянку конфліктна ситуація була предметом розгляду на засіданні постійно діючої комісії з розгляду і вирішення земельних спорів Кам`янець-Подільської міської ради від 27 вересня               2017 року, за результатами якого було надано рекомендації  ОСОБА_2 узгоджувати прохід із суміжними землекористувачами та здійснювати господарську діяльність у межах власної земельної ділянки.
 
Рішенням Кам`янець-Поділської міської ради від 03 квітня 2018 року № 56/53   ОСОБА_1 наданий дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 орієнтовною площею 100 м2 із земель житлової та громадської забудови для будівництва індивідуального гаража.
 
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту знищення ОСОБА_2 дерев, кущів і винограду, висаджених ОСОБА_1 на земельній ділянці, що знаходиться в комунальній власності міста. 
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Оскаржувані судові рішення відповідають зазначеним вимогам закону.
 
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
 
Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).
 
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків (стаття 152 ЗК України).
 
На підставі частини другої статті 79 ЗК України право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Установивши, що спірна земельна ділянка знаходиться в комунальній власності м. Кам`янця-Подільського й відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження факту знищення  ОСОБА_2 висаджених позивачем зелених насаджень, суди зробили правильний висновок, що   ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки, на якій висаджені зелені насадження, а тому не наділений правом на звернення до суду з даним позовом.
 
Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами обставин і незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду. 
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім. 
 
Ураховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень- без змін.
 
Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2018 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    Н. О. Антоненко
                                                                                                                В. І. Журавель
                                                                                                                М. М. Русинчук