У Х В А Л А 
05 червня 2020 року
м. Київ
справа № 623/3979/19
провадження № 61-8490 ск 20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 квітня 2020 рокув справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації», Ізюмська міська рада Харківської області, третя особа : Ізюмська державна нотаріальна контора про відновлення порушеного права шляхом внесення змін до договору купівлі-продажу житлового будинку,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2019 року  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до КП «Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації», Ізюмської міської ради Харківської області, третя особа: Ізюмська державна нотаріальна контора про відновлення порушеного права шляхом внесення змін до договору купівлі-продажу житлового будинку.
Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2020 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
29 травня 2020 року, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 квітня 2020 року, в якій просила скасувати ці судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав.
У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У поданій касаційній скарзі  ОСОБА_1 не наводить підстав, і при оцінці доводів касаційної скарги не встановлено, що рішення касаційного суду ухвалене за наслідками розгляду його скарги буде мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики, саме у застосуванні у подібних справах (правовідносинах) конкретних норм матеріального чи процесуального права.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
Враховуючи, що заявник не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, а тому така скарга підлягає поверненню заявнику.
Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись пунктом 4 частиною четвертою статті 393, частини другої      статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 квітня 2020 рокуповернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                   Сімоненко В. М.