П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/10703/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Н.М.  
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
25 березня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року  (ухвалене у м. Житомирі 19 грудня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно Списку №2 з 27.12.2018;
- зобов`язати відповідача зарахувати період з 20.08.1986 по 01.07.1987 до пільгового стажу;
- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати йому з 27.12.2018 пенсію на пільгових умовах за Списком №2.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року позов задоволено. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що постановою Богунського районного суду міста Житомира у справі №295/3766/16-а від 27.09.2016 було винесено рішення суду, в якому ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні періоду роботи з 02.03.1982 по 02.07.1984 до пільгового стажу. Суд в мотивувальній частині встановив, що відповідно до постанови Ради міністрів СРСР №1173 посада муляра в "нульовій дільниці" не входить до списку професій та посад, які дають право на пенсію на пільгових умовах, у зв`язку з чим відсутні підстави для зарахування даного періоду роботи у пільговий стаж.  Період роботи з 20.08.1986 по 01.07.1987 на Домобудівельному комбінаті також неможливо зарахувати до пільгового стажу, у зв`язку з тим, що в пенсійній справі відсутні необхідні документи, визначені в п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Відсутні документи для підтвердження відповідних умов праці за час виконання роботи, яка б підтверджувала пільговий характер виконуваної роботи з включенням займаної посади позивача до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зазначає, що відповідно до поданих документів загальний стаж ОСОБА_1 складає 28 років 4 місяці 27 днів, а стаж на пільговій роботі становить 5 років 11 місяців 22 дні. Згідно записів трудової книжки позивача, у період з 20.08.1986 по 01.07.1987 він працював монтажником в домобудівельному комбінаті тресту "Житомирпромстрой", проте цей період не зараховано до пільгового стажу роботи, оскільки дана посада не передбачена постановою ради міністрів СРСР "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах" від 22.08.1956 №1173 . Даною постановою передбачена посада монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, а не посада  монтажника. 
Позивач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі  листом від 15.03.2016 №3222/04 повідомило позивача про те, що рішенням від 29.01.2016 №13  про результати розгляду заяви ОСОБА_1 . Комісією з питань підтвердження стажу роботи на пільгових умовах його заяву було задоволено частково - щодо підтвердження періоду роботи монтажником, майстром, виконавцем робіт з 02.07.1984 по 14.08.1985 та з 18.08.1989 по 21.08.1992, який зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відсутні підстави у підтвердженні періоду роботи з 27.09.1993 по 08.04.1996 в ДП БМУ "Житомирмонолітбуд", оскільки відповідно до наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 05.05.1998 №80 та висновком Державної експертизи умов праці по результатах експертизи якості атестації робочих місць від 14.04.2003 № 10-76 не підтверджене право на пільгову пенсію за списком №2 по посадах майстра та виконавця робіт. За поданими документами стаж роботи на пільгових умовах становить 4 роки 1 місяць 16 днів, тому рішенням Комісії відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи (6 років 3 місяці). 
27.12.2018 ОСОБА_1  звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідач листом від 01.03.2019 №2794/02-02 повідомив ОСОБА_1  про те, що Комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах,  частково задовольнила заяву ОСОБА_1 від 27.12.2018, підтвердивши періоди роботи майстром з 26.08.1985 по 14.08.1986 в Спеціалізованому будівельно-монтажному управлінні №1 та з 28.08.1988 по 15.08.1989 в Спеціалізованому будівельно-монтажному управлінні №3 Будівельно-монтажного потягу "Укртюменьжитлобуд" Комбінату "Харківжитлобуд" Міністерства будівництва УРСР (за виключенням місяців, за які відсутня інформація про нарахування заробітної плати, а саме за серпень-вересень 1988 року).
Листом від 12.04.2019 №3549103.2  позивача повідомлено, що відповідно до поданих ним документів загальний стаж складає 28 років 4 місяці 27 днів, а стаж на пільговій роботі становить 5 років 11 місяців 22 дні, а тому рішенням управління у призначенні пенсії за віком по списку №2 ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу 6 років 3 місяців.
Позивач вважає, що має право на зарахування до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоду роботи з 20.08.1986 по 01.07.1987 на Домобудівельному комбінаті м. Житомир, відповідно, також і право на призначення  йому з 27.12.2018 пенсії на пільгових умовах за Списком №2. Тому, позивач вважає вказану відмову відповідача протиправною та звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах: зі зменшенням пенсійного віку, у зв`язку з чим відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є протиправною, а тому суд задовольняє позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту звернення за її призначенням, включивши до пільгового стажу період роботи з 20.08.1986 по 01.07.1987.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.
Статтею 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 цього Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 КЗпП України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Постановою Кабінету Міністрів України за №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно пункту 1 цього Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У трудовій книжці позивача наявний запис щодо роботи у період з 20.08.1986 року по 01.07.1987 року на посаді монтажника залізобетонних конструкцій. Відповідач ставить під сумнів дійсність виконання у трудовій книжці запису "ж/бк". Записи у трудовій книжці позивача здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, вони не містять виправлень, засвідчені печаткою підприємства.
Професія монтажника залізобетонних виробів передбачена розділом XXIX Строительство зданий и сооружений: промышленных, энергетических, гидротехнических, дорожно-мостовых, транспорта и связи, жилых и культурно-бытовых, а также надземных зданий и сооружений шахт, рудников и коммуникаций Списку №2, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383). Цей Порядок №383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно з пунктом 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно в дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці на час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць умовами праці після 21.08.1992.
Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.
Згідно архівної довідки Комунального підприємства "Трудовий архів "Архівіст" Житомирської міської ради від 06.03.2015 №133/Г у відомостях нарахування заробітної плати працівникам Домобудівельного комбінату тресту "Житомиржитлобуд" з березня 1982 року по грудень 1987 року значиться ОСОБА_1 . 
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно пункту 2 Порядку №637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Судом першої інстанції допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що вони у період з 20.08.1986 по 01.07.1987 працювали позмінно разом з ОСОБА_1 на Домобудівному комбінаті та виконували аналогічні роботи монтажників залізобетонних конструкцій, як і позивач. Крім того пояснили, що монтували саме залізобетонні конструкції, оскільки будували панельні будинки у м. Житомирі.
Відповідно до трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що він 04.02.1983 прийнятий на посаду монтажника залізобетонних виробів до Домобудівного комбінату.  У трудовій книжці ОСОБА_3 зазначено, що він 01.09.1983 прийнятий на посаду монтажника залізобетонних виробів до Домобудівного комбінату, а 12.10.1994 звільнений по переводу в кооператив "АБИКО".
Відтак, підтверджено факт роботи позивача у період з 20.08.1986 по 01.07.1987 на Домобудівному комбінаті на посаді монтажника залізобетонних виробів. 
Значення трудової книжки як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 07.02.2008, п. 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19.10.2004, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13.01.2011, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30.10.2014 тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Згідно з п. п. 4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)" №137-V 14.09.2006, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту звернення за її призначенням, із включенням до пільгового стажу період роботи з 20.08.1986 по 01.07.1987.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Сушко О.О.