ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 р. 	Справа № 440/1196/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Сіренко О.І. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 23.01.20 року по справі № 440/1196/19
за позовом    ОСОБА_1  
до   Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області            
про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
02 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:
- визнання дій ГУПФУ в Полтавській області при проведенні перерахунку і виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.01.2018 відповідно до постанови Уряду від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та на підставі довідки Полтавського ОВК 2018 року, оригінал якої знаходиться у пенсійному органі, по факту зменшення показника загального розміру пенсії на 9% суми грошового забезпечення, який був обчислений під час призначення пенсії за вислугу 28 років + 5% відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції чинній станом на дату призначення пенсії і зафіксований у документах пенсійної справи ФП-70405 - незаконними та такими, що суперечать вимогам статті 13, частинам 1, 2, 4 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з врахуванням правової позиції Верховного Суду України в постановах від 10.12.2013 №21-348а13, від 17.12.2013 №21-445а13, від 01.07.2014 №21-244а14, від 08.07.2015 №732/48/15;
- зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області провести з 01.01.2018 ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з встановленням показника загального розміру пенсії 79 відсотків суми грошового забезпечення за відповідною посадою відповідно до інформації в документі пенсійної справи ФП-70405 про призначення пенсії, оригінал якого зберігається в ГУПФУ в Полтавській області.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року у справі №440/1196/19 позов ОСОБА_1 до ГУПФУ в Полтавській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії ГУПФУ в Полтавській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсії у розмірі 79 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано ГУПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсії у розмірі 79 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Полтавській області.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2019 року у справі №440/1196/19 апеляційну скаргу ГУПФУ в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року у справі №440/1196/19 повернуто скаржнику.
21 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року у справі №440/1196/19, зобов`язавши подати звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк.
В обгрунтування зазначеної заяви позивач зазначав, що відповідачем не виконується рішення суду, яке набрало законної сили.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року у справі №440/1196/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Відповідач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та прийняти судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про встановлення судового контролю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, прийняття рішення судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2020р. набрало законної сили 27.06.2019 р.
На виконання рішення суду, пенсійним органом 05.07.2019 р. проведено перерахунок пенсії позивачу на підставі рішення суду.
Після перерахунку пенсії, на постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.10.2019р., Головне управління ПФУ в Полтавській області листом № 20234/08.2-19 від 06.11.2019 р. повідомляло Відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 .
При цьому було зазначено, що перерахунок пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».
Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області при здійсненні перерахунку від 27.06.2019р. на виконання рішення суду керувалось постановою Кабінету Міністрів України № 649, яка на час здійснення перерахунку є чинною та підлягала обов`язковому виконанню органами Пенсійного Фонду України.
Відповідач звертає увагу, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.
Кодексом адміністративного судочинства України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
На думку відповідача, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Задовольняючи заяву про встановлення судового контролю, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідачем не виконано рішення суду у цій справі, що набрало законної сили, слід, у порядку здійснення судового контролю за виконанням суб`єктом владних повноважень рішення в адміністративній справі, з метою перевірки доводів позивача, зобов`язати пенсійний орган подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року у справі №440/1196/19 упродовж одного місяця з моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення заяви про встановлення судового контролю з наступних підстав.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Процедура судового контролю у рамках адміністративного судочинства визначена статтею 382 КАС України.
За приписами частин 1-2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Водночас, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року у справі №440/1196/19 позов ОСОБА_1 до ГУПФУ в Полтавській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії ГУПФУ в Полтавській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсії у розмірі 79 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано ГУПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсії у розмірі 79 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Полтавській області.
Так, позивач в заяві зазначає, що станом на 17.01.2020 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду по вказаній адміністративній справі що вступило в законну силу не виконане відповідачем в частині погашення заборгованості за період з 01.01.2018 року по 01.01.2020 року.
Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області не забезпечив виконання виконавчого провадження № 023/13621 про примусове стягнення з Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області заборгованості за рішенням суду.
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що судовий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
При цьому, зазначені процесуальні дії є правом, а не обов`язком суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Натомість, в разі існування інших об`єктивних обставин, які б, наприклад, підтверджували виконання рішення суду, то встановлення судового контролю було б недоцільно.   
З доводами апеляційної скарги відповідача стосовно того, що заявником не наведено аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів як встановлення судового контролю та накладення штрафу, не надано доказів наміру відповідача не виконувати судове рішення, колегія суддів апеляційної інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.
Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного.
Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.
Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.
В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції про задоволення заяви позивача щодо встановлення судового контролю, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 800/592/17.
Слід зазначити, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом саме контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.
Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 р. зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих на забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).
Колегія суддів апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що не виконанням рішення суду, яке набуло законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.
Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.
Невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. Водночас, суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду або встановлення судового контролю щодо виконання рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідачем не виконано рішення суду у цій справі, що набрало законної сили, слід, у порядку здійснення судового контролю за виконанням суб`єктом владних повноважень рішення в адміністративній справі, з метою перевірки доводів позивача, зобов`язати пенсійний орган подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року у справі №440/1196/19 упродовж одного місяця з моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив заяву про встановлення судового контролю.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 року по справі № 440/1196/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Ухвалу  Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 по справі № 440/1196/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.І. Сіренко