ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний номер справи: 653/4085/17
Номер провадження: №22-ц/819/103/20

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

12 травня 2020 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,
суддів: Майданіка В.В.,
Орловської Н.В.,
секретар судового засідання Литвиненко В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2019 року у складі судді Крапівіної О.П. у справі за позовом  ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення доларового депозитного рахунку, стягнення процентів та  відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі за текстом – Банк) про поновлення доларового депозитного рахунку, стягнення процентів та  відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 січня 2012 року між ним та Банком укладено договір банківського вкладу SAMDN25000723040110, відповідно до умов якого Банк відкрив депозитний рахунок, на якому станом на 08 листопада 2016 року знаходились грошові кошти вкладника у розмірі 22513,62 доларів США.
22 листопада 2016 року Ѕ частина грошових коштів, які знаходились на рахунку, на підставі заяви ОСОБА_2 , дружини позивача, повернуті їй, оскільки рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ сумісного майна подружжя за нею визнано право власності на Ѕ частину грошових коштів, що знаходяться на вказаному рахунку, при цьому договір банківського вкладу розірвано. 
Вважає такі дії відповідача незаконними, у зв`язку із чим для відновлення своїх порушених прав вкладника, просив суд поновити дію договору банківського вкладу та стягнути за весь спірний період проценти, визначені умовами договору. 
В ході розгляду справи позивач уточнював та доповнював позовні вимоги та остаточно просив суд поновити доларовий депозитний рахунок SAMDN25000723040110 від 20 січня 2012 року з моменту його розірвання - 07 листопада 2016 року, на якому перебували належні йому грошові кошти у розмірі 22296,56 доларів США, стягнути проценти з 07 листопада 2016 року по час ухвалення рішення та у відшкодування заподіяної моральної шкоди стягнути з відповідача 500 доларів США.
Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 23 квітня 2019 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено ОСОБА_2 (а.с.102)

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2019 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам у справі просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким повністю задовольнити заявлені позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, 
що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дослідженими у справі доказами не встановлено неправомірності дій відповідачів, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч.1,2 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

       Згідно ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Частиною 3 наведеної статті визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Відповідно до п.142 Постанови  правління  НБУ №492 від 12.11.2003 року,Банк закриває поточні рахунки клієнтів:
1) на підставі заяви клієнта;
2) на підставі рішення відповідного органу, на який згідно із законодавством України покладено функції щодо припинення юридичної особи (за заявою ліквідатора, голови або члена ліквідаційної комісії, керуючого санацією);
3) у разі смерті власника рахунку - фізичної особи / фізичної особи - підприємця / особи, яка провадила незалежну професійну діяльність, після виплати коштів спадкоємцю(ям) та іншим особам на підставі документів, визначених законодавством України;
4) на підставах, передбачених законодавством України або договором між банком і клієнтом.

Згідно п.149 вказаної Постанови  правління  НБУ №492 від 12.11.2003 року, Банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно із заявою клієнта).
Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком робочий день. Датою закриття поточного рахунку є день отримання банком заяви від клієнта, якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 20 січня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу SAMDN25000723040110, відповідно до умов якого Банк відкрив позивачу депозитний доларовий рахунок, на який первісно позивачем були внесені грошові кошти у розмірі 6000 доларів США, а станом на 08 листопада 2016 року знаходились грошові кошти вкладника у розмірі 22513,62 доларів США.
За змістом п.3.2 Договору банківського вкладу «Стандарт» на 1 місяць, якщо вкладник вимагає повернути частину вкладу, зобов`язання Банку та вкладника по договору припиняються і вклад повертається вкладнику. За бажанням вкладник може на залишок суми оформити новий вклад. 
Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ сумісного майна подружжя, визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину грошових коштів, які знаходяться на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 у Генічеському відділенні Херсонської філії ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме на рахунку № НОМЕР_1 у сумі 22137,81 доларів США та на рахунку № НОМЕР_2 у сумі 15780 грн. 
На вимогу співвласника грошових коштів ОСОБА_2  до ПАТ КБ «ПриватБанк», яка ґрунтувалася на рішенні суду, що набрало чинності,ПАТ КБ «ПриватБанк» правомірно видав їй Ѕ частину грошових коштів, які перебували на рахунку на ім`я ОСОБА_1 у Генічеському відділенні Публічного Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .
Обставини щодо звернення до регіонального відділення Банку та отримання спірної частини грошових коштів ОСОБА_2 визнані та не заперечувалися в ході розгляду справи в суді першої інстанції, у зв`язку із чим твердження апелянта щодо неправомірного списання Ѕ частини його грошових коштів на користь невстановленої особи не ґрунтуються на досліджених судом доказах та спростовуються матеріалами справи.
       Отже, приймаючи до уваги, що частина грошових коштів була повернена їх співвласнику ОСОБА_2 на підставі рішення суду, що набрало чинності, і за умовами укладеного сторонами правочину дія договору припинилася, при цьому позивач не виявив бажання оформити щодо залишку суми новий договір вкладу, оспорюючи правомірність дій Банку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо безпідставності заявлених вимог.

       Крім того, доводи ОСОБА_1 про належність йому на праві особистої приватної власності та не розповсюдження режиму спільної сумісної власності подружжя на грошові кошти, що перебували на доларовому депозитному рахунку у розмірі 22513,62 долари США станом на 08 листопада 2016 року, а відтак і подальше їх безпідставне списання Банком, колегія суддів не може прийняти до уваги з огляду на наступне.

       Статтею 82 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування у цивільному судочинстві.
Згідно положень ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Частиною 4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню суб`єктом, на якого судом покладено відповідне зобов`язання, і його невиконання або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права.
Отже, зважаючи на обов`язковість і преюдиційність рішення Апеляційного суду Херсонської області від 23 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ сумісного майна подружжя, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність дій Банку при зверненні ОСОБА_2 на підставі рішення суду щодо отримання належної їй частини грошових коштів з депозитного вкладу позивача та припинення дії у зв`язку із цим договору вкладу.
Крім того слід зазначити, що згідно ч.2 ст.61 Сімейного Кодексу України, до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя відноситься заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
Отже, зважаючи на те, що законодавцем чітко визначено, що як заробіток, так і пенсія кожного із подружжя є не особистою приватною власністю, а спільною сумісною власністю подружжя, посилання апелянта на те, що грошові кошти, що перебували на його рахунку є його особистими заощадженнями із заробітку та пенсії і не підлягали поділу, не ґрунтуються на законі, а тому не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не підтверджені законом, належними та достовірними доказами, колегія суддів приходить до висновку про відсутність визначених ст.376 ЦПК України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухваленого у справі рішення. 

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Дата складання повного тексту постанови – 18 травня 2020 року.

Головуючий    О.В. Кутурланова 
Судді: В.В. Майданік 
Н.В.Орловська