Справа № 158/3388/19  	Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К. 	
Провадження № 22-ц/802/433/20  Категорія: 84 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
24 квітня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
з участю:
секретаря судового засідання - Губарик К. А.,
позивача - ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ківерцівської міської об"єднаної територіальної громади про визнання недійсним рішення сільської ради, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 лютого 2020 року,
                                       В С Т А Н О В И В:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до  ОСОБА_2 , Ківерцівської міської об"єднаної територіальної громади про визнання недійсним рішення сільської ради. На обґрунтування позову вказала, що згідно з рішенням Сокиричівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 29.09.2013 року за №26/7 вона отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Муравище. У 2017 році дізналась, що роботи із розроблення проекту відведення земельної ділянки завершити неможливо. Згідно з відомостями ДРРПнНМ земельній ділянці, яка їй погоджувалась, у 2017 році присвоєно кадастровий номер 0721886600:11:001:0362. Зазначала, що підставою виникнення права власності є рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_2. Дане рішення порушує її права, а тому просила визнати його недійсним.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 лютого 2020 року провадження в даній справі закрито.
Не погоджуючись із даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до іншого суду, який територіально не межує з Ківерцівським районним судом.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. На думку позивачки суд, постановляючи оскаржувану ухвалу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, помилково вважав тотожними сторін та підстави позову у справі, що ним розглядається, та у справі №158/1093/18, за наслідками розгляду якої вже прийнято судове рішення.
Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала.
Інші учасники справи, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце її розгляду, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові.
Відповідно до положень ч.ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду скасувати з наступних підстав.
Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір про визнання недійсним рішення сільської ради вже розглянуто судом, що унеможливлює повторний розгляд справи в спорі між тими самими сторонами з того самого предмету і з тих самих підстав.
Проте з такими висновками суду погодитися у повній мірі не можна, зважаючи на наступне.
Як встановлено судом, позивач при зверненні із даним позовом вказувала, що згідно з рішенням Сокиричівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 29.09.2013 року за №26/7 вона отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Муравище. У 2017 році дізналась, що роботи із розроблення проекту відведення земельної ділянки завершити неможливо. ОСОБА_1 вказує, що земельній ділянці, яка їй погоджувалась, у 2017 році присвоєно кадастровий номер 0721886600:11:001:0362. Зазначала, що підставою виникнення права власності є рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_2 , яка в даному позові є відповідачем, а у попередній справі була третьою особою. 
В суді першої інстанції до матеріалів справи долучено копію рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 березня 2019 року, яке залишене без змін постановою Волинського апеляційного суду від 11 червня 2019 року, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.35-42).
Як вбачається зі змісту даних судових рішень, відповідачем у вказаній справі є Сокиричівська сільська рада Ківерцівського району Волинської області, а третіми особами - ОСОБА_2 та ПП «Ківерленд».
Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
Згідно з ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Підстави для закриття провадження в справі вичерпно визначені статтею 255 ЦПК України і свідчать про те, що процес виник або неправомірно при відсутності в заінтересованої особи права на звернення до суду за захистом, або не може бути продовжений з інших причин, у тому числі і у зв`язку з волевиявленням сторін по розпорядженню своїми правами, які викликають зазначені правові наслідки.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави відмовити у відкритті провадження у справі.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.
Підстави та предмет позову визначаються позивачем самостійно та зазначаються у позовній заяві.
При вирішенні питання тотожності позовів правове значення мають не ті підстави, якими позивач обґрунтовував позов при зверненні до суду, а підстави, за якими вирішено справу, враховуючи можливість зміни підстав позову за відповідною заявою позивача.
Разом з тим, як вбачається зі змісту рішення суду від 22 березня 2019 року, як на одну із підстав для відмови у задоволенні позову суд вказував, що, звертаючись із позовом, ОСОБА_1 відповідачем визначила Сокиричівську районну раду, хоча власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_2 , яка залучена до участі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Клопотання про заміну відповідача на належного та залучення до участі у справі співвідповідачем ОСОБА_2 до суду подано не було.
Крім того, як видно із постанови Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у вказаній справі № 158/1093/18, яка оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є доступною для всіх громадян та суду апеляційної інстанції, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково і мотивувальні частини рішення Ківерцівського районного суду від 22 березня 2019 року та постанови Волинського апеляційного суду від 11 червня 220019 року змінено у викладеній у цій постанові редакції. Так, Верховним Судом із покликанням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц зазначено, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а натомість, встановлення належності відповідачів і обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а тому висновки судів щодо вирішення спору по суті вимог без визначення належного суб`єктного складу учасників справи з огляду на вимоги позову та предмет спору є передчасними. А тому Верховний Суд вказав, що в задоволенні позовних вимог у вказаній справі належало відмовити, оскільки не всі особи, які повинні відповідати за даним позовом, залучені в якості відповідачів.
Отже, враховуючи таке рішення Верховного Суду у попередній справі, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 мала право визначити у новому позові суб`єктний склад по іншому і вказати відповідачем ОСОБА_2 , яка раніше мала у попередній справі процесуальний статус третьої особи, у зв`язку з чим у позові було відмовлено.
Щодо відповідача Ківерцівської міської об"єднаної територіальної громади, то як зазначила у своєму позові ОСОБА_1 та не заперечувалось іншою стороною, Сокиричівська сільська рада Ківерцівського району Волинської області з 23 грудня 2018 року увійшла у склад цієї ОТГ, а тому вказана як відповідач у справі і не є іншим відповідачем. 
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно застосовано п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що сторони у даній цивільній справі та у цивільній справі № 158/1093/18 не є тотожними.
За таких обставин доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Разом з тим, не підлягають до задоволення вимоги апеляційної скарги щодо направлення для розгляду справи до іншого суду, що територіально не межує з Ківерцівським районним судом, оскільки підстав для такого позивачкою не наведено.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 379, 382,384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 лютого 2020 року в даній справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді