ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4915/20 Справа № 266/2012/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Янжула С. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
Головуючого - Куценко Т.Р. 
суддів: Демченко Е.Л., Деркач Н.М.
за участю секретаря - Синенко Є.А. 
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою 
                         ОСОБА_1 ,

на рішення Першотравенського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, - 

ВСТАНОВИЛА: 

       У квітні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернувся до Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.
       У червнія 2019 року позивач надав суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.
       Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24 червня 2019 року було замінено відповідача по справі - ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .
       Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24 липня 2019 року позовну заяву направлено до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області за підсудністю.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 11 вересня 2013 року ОСОБА_3  отримав кредит в розмірі 2 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, згідно умов договору.  ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 серпня 2016 року. Правонаступником померлого ОСОБА_3 є ОСОБА_1 таном на дату смерті позичальник мав перед банком заборгованість по кредиту, яку позивач просить стягнути з його правонаступника. 
Рішенням Першотравенського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» борг спадкодавця по кредитному договору від 11 вересня 2013 року, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 2 498,67 грн., заборгованості про процентах в сумі 21 360,46 грн., а всього: в сумі 23 859, 13 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат /т.2, а.с.32-36/.
Не погоджуючись з вказаним рішенням  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що банк пропустив встановлений ст.1281 ЦК України строк пред`явлення вимог до спадкоємця/т.2. а.с.40-42/.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
       Судом встановлено, що 11 вересня 2013 року між ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № б/н, на підставі особистої заяви позичальника. За умовами договору ОСОБА_3 отримав від банку кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів у розмірі 2 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до встановлених тарифів з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /т.1, а.с.8/.
        ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 02 серпня 2016 року.
       Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 11 вересня 2013 року становить - 23 859,13 грн., яка складається з 2 498,67 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 21 360,46 грн. - заборгованість за відсотками.
       З матеріалів спадкової справи вбачається, що 31 січня 2017 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області зареєстровано заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті її брата - ОСОБА_3 .
       Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46602487 від 31 січня 2017 року підтверджується, що реєстрацію спадкової справи спадкодавця ОСОБА_3 проведено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Куркчи Г.І.
       09 серпня 2017 року представник ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого брата - ОСОБА_3 , яка складається із 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить померлому на підставі договору міни жилого будинку на квартиру від 14 жовтня 1993 року та 09 серпня 2017 року було видано відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 .
       Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності №199058645 від 05 лютого 2020 року підтверджується, що власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії та номер 1922 від 09 серпня 2017 року.
       Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що банком дотримано строки пред`явлення вимог до ОСОБА_1 спадкоємця після смерті позичальника ОСОБА_3 , оскільки про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини ОСОБА_1 банку стало відомо лише під час розгляду даної цивільної справи.
       З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.
       Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
       До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
       Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
       Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
       Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3,4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.
       Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
       Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
       Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
       Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
       Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
       Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитними договорами входять до складу спадщини.
       За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.
       Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
       Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
       Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
       Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.
       Саме на підставі норм статтей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.
       Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

       Однак, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
       Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.
       Як вже було встановлено судом,  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер боржник ОСОБА_3 . 
       З матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Другою Маріупольської державної нотаріальної контори з претензією кредитора. Отже, на час подання претензії банку було відомо про смерть  ОСОБА_3 / т. 1, а.с.39-40/.
       09 березня 2017 року банк отримав відповідь на претензію, згідно якої було повідомлено, що за перевіреними відомостями, що містить Друга Маріупольська державна нотаріальна контора, станом на 09 березня 2017 року спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не відкривалася. Також повідомила, що перевірити наявність спадкової справи в інших нотаріальних конторах та справах приватних нотаріусів можливо лише після сплати вартості витягу зі Спадкового реєстру у сумі 51 грн. /т.1, а.с.41/.
       Як вбачається з матеріалів спадкової справи 31 січня 2017 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області зареєстровано заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті її брата - ОСОБА_3 .
       Таким чином, на час звернення банка до Другої Маріупольської державної нотаріальної контори з претензією кредитора вже була відкрита спадкова справа за заявою спадкоємця ОСОБА_1 та позивач мав можливість отримати дану інформацію сплативши вартість витягу зі Спадкового реєстру, як було запропоновано Другою Маріупольської державної нотаріальної контори у свої відповіді на претензію банку.
       Виходячи зі встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що банк свідомо не скористався своїм правом щодо отримання інформації зі Спадкового реєстру та встановлення кола спадкоємців.
       Крім того, після отримання відповіді з Другої Маріупольської державної нотаріальної контори 09 березня 2017 року банк звернувся з претензією до ОСОБА_2 колишньої дружини боржника лише 05 жовтня 2017 року, тобто більш ніж через 6 місяців після отримання отримання відповіді. Також, як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з даним позовом АТ КБ «ПриватБанк» надано копію паспорту ОСОБА_2 , тобто у банку була інформація про дружину позичальника, проте з претензією до неї він звернувся більш ніж 6 місяців, як передбачено ст.1281 ЦК України.
       З матеріалів справи вбачається, що з позовом АТ КБ «ПриватБанк» звернувся у квітні 2018 року та з заявою про визначення коло спадкоємців у жовтні 2018 року, тобто більш ніж через рік після отримання відповіді з Другої Маріупольської державної нотаріальної контори, з чого колегія суддів приходить до висновку, що банк свідомо не користувався своїми правами щодо отримання інформації про відкриття спадкової справи після смерті  ОСОБА_3 та свідомо не дотримувався строків визначених ст.1281 ЦК України.
       Встановивши, що кредитор, позивач у справі, дізнався ще у лютому 2017 року про смерть боржника ОСОБА_3 та лише у жовтні 2017 року звернувся з претензією до ОСОБА_2 , крім того, маючи можливість отримати інформацію зі Спадкового реєстру про коло спадкоємців, про що банку було роз`яснено у листі нотаріальної контори від 09 березня 2017 року, банк звернувся з цим позовом лише у квітні 2018 року та заявою про визначення кола спадкоємців у жовтні 2018 року, колегія суддів приходить до висновку про пропуск позивачем строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника ОСОБА_3 .
       Виходячи з викладеного колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
       Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права. 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені позовних вимог банку. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України з АТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню судовий збір на користь ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643 грн.
керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити. 
       Рішення Першотравенського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року - скасувати. 
       В задоволені позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" - відмовити.
       Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2 643 грн. 
               
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л. Демченко                                                                 
                                                                       Н.М. Деркач