Номер провадження: 22-ц/813/3601/20 
Номер справи місцевого суду: 523/15171/18
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря - Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року у складі судді Шепітко І.Г., 
в с т а н о в и в:
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання останньої такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_1 . У позовній заяві посилалася на те, що вона постійно проживає у кімнатах № АДРЕСА_1 . 08.12.2017 відповідач був зареєстрований в кімнаті НОМЕР_1, але жодного дня не проживала в ній, що підтверджується як свідченнями всіх мешканців гуртожитку, так і тим, що ОСОБА_2 не одержує пенсію за місцем своєї нової реєстрації. 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року позов задоволено, визнаноОСОБА_2  такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, стягнувши судовий збір за подання апеляційної скарги в дохід держави.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не є належним позивачем у справі. І виселяти,і позбавляти права користування житловим приміщенням у гуртожитку має право власник або управитель гуртожитку, але орган управління ним не визначено. ОСОБА_1 незаконно, самоправно, шахрайським шляхом вселилася в кімнати АДРЕСА_1 і в них зареєструвалася. 15.03.2019 до Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області подано заяву про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за незаконне вселення і реєстрацію. Відповідач зі своєю онукою ОСОБА_3 з 1999 року по 22.08.2017 проживали в кімнаті АДРЕСА_2 , доки їх не було незаконно виселено на вулицю. Суд розглядав справу в порядку спрощеного провадження, хоча розглядалося дуже важливе питання для відповідача. 
В судове засідання 24.03.2020 учасники справи не з`явилися, у встановленому порядку повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи не надали. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складений 02.04.2020.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не проживала та не проживає в спірних кімнатах, що є підтвердженням втрати нею права користування житлом.
Проте з такими висновками суду погодитися неможна, виходячи з наступного.
Встановлено, що предметом спору є кімната АДРЕСА_1 .
Згідно до ст.128 ЖК порядок надання жилої площі в гуртожиткахвизначається, цим Кодексом та іншими актами законодавства України. 
       Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.
       Жила площа у спеціальних гуртожитках для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження воліабо позбавлення волі на певний строкі потребують поліпшення житлових умовабо жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, надається в порядку, що визначається відповідними органами місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.129 ЖК на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.
       Згідно зі статтею 130 ЖК порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
 
       Особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом.
       Адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання особі жилої площі в гуртожитку.
       У рішенні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові особи, якій надається жила площа в гуртожитку, склад сім`ї та адреса гуртожитку, в якому надається жила площа.
       На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає особі ордер за формою згідно з додатком, який є єдиним документом, що підтверджує право вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Під час одержання ордера пред`являються документи, що посвідчують особу наймача та всіх членів сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, - свідоцтва про народження), включених до ордера.
       Ордер зберігається у особи, яка вселяється на жилу площу в гуртожитку, протягом усього строку її проживання у гуртожитку.
       Правовідносини, які виникають між мешканцем гуртожитку і його власником (володільцем), є договірними і належать до правовідносин з договору найму жилого приміщення у поєднанні з договором про надання послуг з обслуговування приміщення та його утримання (надання комунальних послуг).
Таким чином, з огляду на викладені норми, правом виселення або визнання особи такою, що втратила право користування житлом, наділений власник гуртожитку, адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування, у чиєму віданні перебуває гуртожиток, проте такого права вимоги не має фізична особа, яка є наймачем відповідної площі.
Суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про наявність права вимоги у ОСОБА_1 , яка мала статус наймача.
Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, то рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову з мотивів та підстав, викладених вище.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384  ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_1 , відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1057,20 грн. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: 

            Судді: