ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 травня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/12629/19
Головуючий у першій інстанції – Требух Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/461/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Харечко Л.К.,
суддів: Іванової Г.П., Скрипки А.А.,  
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 , відповідач – приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович, треті особи, які не заявляють самостійних вимог – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення  учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2020 року у складі судді Требух Н.В., повний текст якого складений 13.01.2020 року у м. Чернігові, 

                                       В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. про зняття арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 59834423, видану 19.08.2019 року приватним виконавцем, номер запису про обтяження – 32878843 щодо майна у вигляді об`єкту незавершеного будівництва площею 1 164 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 596970274101.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2020 року позов задоволено, знято арешт з 1/2 частини об`єкту незавершеного будівництва площею 1 164 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 596970274101, який було накладено постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. від 19.08.2019 року ВП № 59834423.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.
Доводи скарги зводяться до того, що суд не обгрунтував, в чому полягає незаконність дій приватного виконавця, адже, ОСОБА_3 є стягувачем у виконавчому провадженні № 59834423 і саме в його інтересах на виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.05.2019 року був накладений арешт на спірне майно, яке на момент вчинення таких дій, належало боржнику ОСОБА_2 . Також у даній справі існує спір про право власності між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , проте, позивач заявляє вимоги лише до приватного виконавця.    
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався.
Вислухавши суддю – доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 року у справі № 750/2874/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя (а. с. 5 – 10) визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину об`єкту незавершеного будівництва, склад – магазин літ. М-3, площею 1 164 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 3 966 126 грн. 00 коп. Рішення суду 18.05.2018 року набрало законної сили (за наслідками його перегляду судом апеляційної інстанції, а. с. 11 – 17).
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.06.2019 року у справі № 750/13974/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про захист права власності (а. с. 18 – 20) зобов`язано управління скасувати запис державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 9532725, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 596970274101 щодо об`єкта незавершеного будівництва, площею 1 164 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення суду 20.08.2019 року набрало законної сили (за наслідками його перегляду судом апеляційної інстанції, а. с. 21 – 23).
Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 24 – 28) свідчить про те, що власником 1/2 частини об`єкту незавершеного будівництва, склад – магазин літ. М-3, площею 1 164 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 . Датою реєстрації права власності є 18.10.2019 року.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. від 19.08.2019 року на примусове виконання виконавчого листа № 751/2323/19, виданого 24.06.2019 року Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики в сумі 150 000 грн. 00 коп. та судового збору в розмірі 750 грн. 00 коп., накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а. с. 59). Зазначене підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 41 – 47).
Приймаючи рішення на користь позивача, суд першої інстанції виходив з того, що наявність обтяження нерухомого майна перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати своє право власності на таке майно, а отже, звернення до суду з таким позовом, є ефективним способом захисту такого порушеного права. 
Проте з рішенням суду апеляційний суд не погоджується, оскільки воно постановлено з порушенням норм процесуального закону.
Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно та зняття з нього арешту.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що дії приватного виконавця були направлені на виконання рішення суду про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 , якій належало спірне майно на момент накладення на нього арешту та що у справі існує спір про право власності між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , а позивач подає позов лише до приватного виконавця, при цьому, в оскаржуваному рішенні відсутні правові висновки щодо вчинення саме приватним виконавцем Палігіним О.П. неправомірних дій щодо ОСОБА_1 при накладенні арешту.    
З огляду на викладене колегія суддів враховує, що даний спір стосується скасування арешту, а тому, погоджується з доводами апелянта про незалучення інших співвласників.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 2 Постанови «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках – особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано. 
Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
Виходячи з положень ст. ст. 43, 174, 175 ЦПК України на позивача покладаються вимоги зазначити у своїй позовній заяві відповідача (тобто визначити коло осіб, до яких він заявляє свої вимоги), позивач повинен викласти обставини, якими обґрунтовує свої вимоги та, відповідно, саме позивач звертається до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем або про залучення до участі у справі співвідповідача (стаття 51 Кодексу), а суд, в свою чергу, не може за своєю ініціативою залучати іншого відповідача, а лише розглянути та вирішити таке клопотання позивача шляхом постановлення ухвали.
Матеріали справи свідчать, що на час звернення до суду з позовом, власником спірного майна згідно з Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є позивач, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі № 751/2323/19 свідчить, що боржником у виконавчому провадженні, в якому накладено арешт на вказане майно – є ОСОБА_2 , особа, в інтересах якої накладений арешт – ОСОБА_3 (стягувач), проте, суд першої інстанції, приймаючи рішення про зняття арешту з майна, не звернув увагу на те, що вимоги не заявлені до усіх зазначених осіб. 
Отже колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2020 року – скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Беручи до уваги, що суд прийняв рішення про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 , який сплатив за її подання судовий збір в сумі 1 152 грн. 60 коп., з ОСОБА_1 на його користь підлягає стягненню зазначена сума судових витрат.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2020 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича про зняття арешту з майна відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 152 грн. 60 коп. судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції.  
  Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складений 26.05.2020 року. 

Головуючий:                                                 Судді: