ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 червня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/3637/19	
Південно-західний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Аленіна О.Ю. 
суддів  Бєляновського В.В., Богатиря К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства “Вилківський міськводоканал” Вилківської міської ради
на рішення Господарського суду Одеської  області від 03 лютого 2020 року      
у справі №916/3637/19
за позовом  Державної екологічної інспекції в Одеській області           
до  Комунального підприємства “Вилківський міськводоканал” Вилківської міської ради
про стягнення 111740,11 грн
ВСТАНОВИВ:
В грудні 2019 року Державна екологічна інспекції в Одеській області (далі - Інспекція) звернулася до Господарського суду Одеської області із позовом до Комунального підприємства “Вилківський міськводоканал” Вилківської міської ради (далі – КП “Вилківський міськводоканал”) в якому просила стягнути з відповідача на свою користь суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у вигляді збитків, нанесених Державі Україна у розмірі 111740,11 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у порушення вимог п.9    ст. 44 Водного кодексу України здійснювалося водокористування без наявності відповідного дозволу.
Рішенням Господарського суду Одеської  області від 03 лютого 2020 року позов задоволено у повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача збитки у сумі 111740,11 грн.
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що за результатами проведеної позивачем позапланової перевірки встановлено, що КП “Вилківський міськводоканал” за період 2018 року по 14.01.2019 року здійснювало водозабір з поверхневого джерела, а саме р. Дунай (Кілійське гирло) без наявності дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням п.9 .44, ст. 49 Водного кодексу України, відповідальність за яке передбачена ст.ст.110, 111 Водного кодексу України. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, КП “Вилківський міськводоканал” звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області по справі №916/3637/19 від 03 лютого 2020 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення прийнято на підставі не повністю досліджених доказів, виходячи з наступного. 
Так, за твердженням апелянта КП “Вилківський міськводоканал” створене згідно рішення Вилківської міської ради, яка згідно Статуту є власником КП «Вилківський міськводоканал». Посилаючись на приписи ст.4 Закону України «Про пит  ну воду, питне водопостачання та водовідведення» скаржник зазначає, що підприємство цілком входить до сфери управління органу самоврядування, якою є Вилківська міська рада та до якої належать об`єкти питного водопостачання та водовідведення міста. 
Апелянт стверджує, що з квітня 2018 року по січень 2019 року за  безпечував надання послуг мешканцям міста з водопостачання та водовідведення без наявності дозволу на спеціальне водокористування по незалежним від підприємства обставинам. Так, згідно рішення сесії КП «Зміїний» повинно було припинити свою діяльність з 13 квітня 2018 року, але ліквідаційна комісія рішення сесії стосовно надання до органу, що здійснює державну реєстрацію юридичних осіб процедуру зняття підприємства з реєстру не виконала, у зв`язку з чим КП «Вилківський міськводоканал» не мало змоги виконати рішення сесії Вилківської міської ради щодо проведення реєстрації нової редакції Статуту КП «Вилків  ський міськводоканал» відповідно до вимог чинного законодавства України, що потягло за собою неможливість отримати дозвільні документи КП «Вилківський міськводоканал» на базі існуючих дозвільних документів КП «Зміїний» як правонаступника. 
За твердженням апелянта, при створенні КП «Вилківський міськводоканал» уставний капітал, необхідний для розвитку та становлення підп  риємства органами місцевого самоврядування, не був передбачений в місцевому бюджеті на 2018 рік. До того ж, реконструйовані каналізаційні очисні споруди міста Вилкове Вилківською міською радою на баланс КП «Вилківський міськводоканал» передані лише 23 жов  тня 2018 року. У зв`язку з чим підприємство, з початку його утворення понесло значні збитки по утриманню працівників та сплаті податків, не маючі на балансі основних фондів для здійснення діяльності підприємства.
КП «Вилківський міськводоканал» стверджує, що процедуру з отримання дозвільних документів на спецводовикористання мало змогу почати тільки після того, як міською радою були передані, згідно інвентаризаційних відомостей та пере  давального акту: мережі, обладнання та техніка від КП «Зміїний» до КП «Вилківський міськводо  канал». Проте, у зв`язку з фінансовими труднощами підприємство не в змозі було своєчасно оплати  ти роботи за договором з ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Навколишнє середовище» для можливості оформлення дозвільних документів на виконання спеціалізованих робіт.
Скаржник відзначає, що неодноразово звертався до Виконавчого комітету Вилківської міської ради щодо можливості виділення фінансової підтримки КП «Вилківський міськводоканал», як дотації для оплати робіт за договором з ТОВ «На  уково-виробниче підприємство «Навколишнє середовище» для оформлення дозвільних докумен  тів на виконання спеціальних робіт. Проте, на звернення підприємства виконавчий комітет Вилківської міської ради ніяк не відреагував, а підприємство надавало комунальні послуги та несло усі за  трати по обслуговуванню мереж, обладнання та техніки, сплати обов`язкових платежів та заробі  тної платні працівникам підприємства.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП “Вилківський міськводоканал” Вилківської міської ради  на рішення господарського суду Одеської області від  03 лютого 2020 року  у справі №916/3637/19 та визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
28.04.2020 судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від Державної екологічної інспекції в Одеській області в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що КП «Вилківський міськводоканал» є самостійною юридичною особою та відповідно до Господарського кодексу України несе повну відповідальність за свою господарську діяльність. Відповідачем, як стверджує Інспекція, було вчинено порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, яке полягає у самовільному використанні підземних вод без дозволу на спеціальне водокористування, що свідчить про порушення останнім природоохоронного законодавства. 
Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, наказом Державною екологічною інспекцією в Одеській області від 10.01.2019 №18 вирішено провести позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони та використання земельних та водних ресурсів, поводження з відходами КП «Вилківський міськводоканал» (т.1, а.с. 11).
Державною екологічною інспекцією в Одеській області у період з 14.01.2019 по 17.01.2019 проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони та використання земельних та водних ресурсів, поводження з відходами КП “Вилківський міськводоканал”, за результатом проведення якої складено Акт №43/13 (т.1, а.с. 14). За результатами проведення перевірки встановлено, що КП “Вилківський міськводоканал” за період 2018 року по 14.01.2019 року здійснювало водозабір з поверхневого джерела, а саме р. Дунай (Кілійське гирло) без наявності дозволу на спеціальне водокористування. Загальний об`єм забраної води складає 319,44 тис.м.куб. 
14.01.2019 Державною екологічною інспекцією в Одеській області складено протокол №001481 про адміністративне правопорушення відносно директора КП “Вилківський міськводоканал” (т.1, а.с. 37) в якому зазначено, що за результатами проведення позапланової перевірки  КП “Вилківський міськводоканал” встановлено факт провадження господарської діяльності при відсутності документів дозвільного характеру, а саме дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням п.70 Закону України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» та п.9 ч.1 ст. 44 Водного Кодексу України. 
У відповідності до довідки від 14.01.2019 вих№16 КП “Вилківський міськводоканал” за період роботи з квітня 2018 по 14.01.2019 здійснило водозабір з р. Дунай загальним об`ємом 319,44 тис.м.куб., а саме у 2018 – 310,6 тим.м.куб., з 01.01.2019 по 14.01.2019 – 8,840 тис.м.куб. (т.1, а.с. 38).
Розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування) здійснено Державною екологічною інспекцією в Одеській області за «Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів», затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 20.07.2009 №389. У відповідності до даного розрахунку, шкода заподіяна державні внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів складає 111   740,11 грн (т.1, а.с. 36).
31.01.2019 Державною екологічною інспекцією в Одеській області направлено на адресу КП “Вилківський міськводоканал” претензію №12 (т.1, а.с. 35) на суму 111   740,11 грн у зв`язку із виявленими під час перевірки порушеннями.
Звертаючись із позовом до суду першої інстанції позивач зазначив, що відповідач у порушення приписів п.9    ст. 44 Водного кодексу України здійснював водокористування без наявності відповідного дозволу, що є підставою до притягнення його до відповідальності встановленої ст.ст. 110, 111 Водного Кодексу України.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції погодився із доводами позивача та задовольнив заявлені позовні вимоги у повному обсязі. 
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 149, ст. 151 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.
За визначенням наведеним у ст. 1 Водного кодексу України, водокористуванням є використання вод (водних об`єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об`єктів); використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб. 
Статтею 2 Водного кодексу України встановлено, що завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об`єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування. 
За приписами ст. 46 Водного кодексу України водокористування може бути двох видів – загальне та спеціальне.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. 
Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.
Частинами 1, 2 ст. 49 Водного кодексу України встановлено, що спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування. Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства. 
Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. 
Видача (переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється безоплатно.
Подання юридичною або фізичною особою, фізичною особою - підприємцем заяви про одержання (переоформлення, одержання дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування та відповідних документів, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) їй цього дозволу здійснюються в паперовій або електронній формі.
Для одержання дозволу на спеціальне водокористування юридична або фізична особа, фізична особа - підприємець звертається до органів, зазначених у частині другій цієї статті, із заявою.
Пунктом 9 ст. 44 Водного кодексу України зобов`язано водокористувачів здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.
Згідно з ч. 1, п. 6 ч. 3 ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування. 
Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.
Частиною 1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. 
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.
Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. 
В даному випадку факт відсутності у відповідача дозволу на спеціальне водокористування у спірному періоді встановлений за результатом проведеного заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання відповідачем вимог природоохоронного законодавства та засвідчений актом перевірки від 14.01.2019 №43/13.
Відповідач не надав дозволу на спеціальне водокористування за спірний період та не заперечує того факту, що у спірному періоді дозвіл був відсутній.
Отже, у діях відповідача вбачається наявність всіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди (збитків): 1) протиправність поведінки в діях відповідача, яка полягає у порушенні норм статей 44, 49 Водного кодексу України; 2) наслідком діяльності відповідача, що пов`язана з самовільним забором води за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, закон визначає спричинення шкоди; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав, а шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки; відповідач, в процесі своєї господарської діяльності здійснив самовільний забір води з поверхневого джерела, а саме р. Дунай в порушення статей 44, 49 Водного кодексу України, без відповідного на те дозволу, спричинивши державі шкоду; 4) вина відповідача полягає у самовільному водокористуванні.
Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів у разі, зокрема, самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води) регламентовано Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 389 від 20.07.2009 (далі - Методика). 
Згідно з пунктом 9.1 Методики розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, здійснюється за формулою: Зсам = 5 Ч W Ч Тар (грн.),
де W-об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, м3; 
Тар - розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, кар`єрних та дренажних вод - грн/100 м-3, води для потреб гідроенергетики та рибництва - грн/10000 м-3, води, яка входить до складу напоїв, - грн/м-3). Для води з лиманів Тар аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання поверхневих вод для показника "Інші водні об`єкти", встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення.
Фактичний об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки фізичної особи - підприємця або юридичної особи за підписом керівництва, завіреної печаткою (за наявності) (п. 9.1 Методики).
Державною екологічною інспекцією в Одеській області було проведено розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням відповідачем водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування) відповідно до вищезазначеної формули, виходячи з об`єму води, що використана самовільно без дозвільних документів – 319,44 м.куб., який визначено на основі довідки відповідача, Зсам=5 х 319440 м3 х 0,2332 грн./ м3 х 0,3 = 111   740,11 грн.
Таким чином, за результатами дослідження наявних у справі доказів та з урахуванням положень Методики, апеляційний суд погоджується з обґрунтованістю та правомірністю визначення Державною екологічною інспекцією в Одеській області суми збитків, що завдані навколишньому природному середовищу у спірних правовідносинах, в розмірі 111   740,11 грн.
За наведеного, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Колегією суддів не приймаються до уваги твердження апелянта з приводу того, що неможливість оформлення дозвільних документів пов`язана з припиненням діяльності КП «Зміїний» з наступних підстав. 
У відповідності до наявного у матеріалах справи Статуту КП “Вилківський міськводоканал” підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із власним найменуванням, може відкривати рахунки в банках та інших фінансових установах в національній та іноземних валютах, має право від свого імені укладати договори, набувати майнові і немайнові права та мати обов`язки, бути позивачем і відповідачем в суді. Права і обов`язки підприємство набуває з дня його державної реєстрації. 
Згідно з наявним у матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КП “Вилківський міськводоканал” було створено 20.12.2017, основним видом діяльності підприємства є забір, очищення та постачання води. 
КП «Зміїний» у відповідності до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 02.02.2018 перебуває у стані припинення. Жодних відомостей з приводу того, що КП “Вилківський міськводоканал” є правонаступником КП «Зміїний» у витягу не містяться. 
Статтею 55 ГПК України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Відтак, КП “Вилківський міськводоканал” є самостійним суб`єктом господарювання та несе персональну відповідальність за своїми зобов`язаннями.
Не заслуговують на увагу й твердження апелянта з приводу відсутності фінансування з боку Виконавчого комітету Вилківської міської ради задля оплати робіт за договором з ТОВ «На  уково-виробниче підприємство «Навколишнє середовище» для оформлення дозвільних докумен  тів на виконання спеціальних робіт.
Так, за приписами ст. 49 Водного кодексу України видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. 
Видача (переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється безоплатно.
Процедура погодження та видачі юридичним і фізичним особам (далі - водокористувачі) дозволів на спеціальне водокористування (забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання у водні об`єкти забруднюючих речовин, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів), врегульована Порядком погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 року N 321 (далі - Порядок №321).
У відповідності до п.2 Порядку №321 дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами Держводагентства, а у разі використання води водних об`єктів у зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - Держводагентством (далі - дозвільні органи).
Згідно з п.3 Порядку №321 видача (відмова у видачі) та анулювання дозволу на спеціальне водокористування здійснюються відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". Дозволи видаються на підставі заяви водокористувача.
Видача або відмова у видачі дозволу на спеціальне водокористування здійснюється протягом тридцяти календарних днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для видачі дозволу (п.4 Порядку №321).
Пунктом 7 Порядку №321  визначено, що видача дозволів здійснюється безоплатно.
Пунктом 70 Закону України "Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" встановлено, що документом дозвільного характеру є дозвіл на спеціальне водокористування, що встановлено Водним кодексом України. 
Отже, видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється безоплатно за підставі заяви водокористувача. 
Натомість КП “Вилківський міськводоканал” не надано жодних доказів на підтвердження звернення до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства з приводу отримання дозволу на спеціальне водокористування. 
При цьому укладення договору з ТОВ «На  уково-виробниче підприємство «Навколишнє середовище» та уповноваження даного товариства на отримання дозволу на спеціальне водокористування для КП “Вилківський міськводоканал” є виключно волевиявленням КП “Вилківський міськводоканал”. Відповідач не був позбавлений можливості самостійно звернутися за отриманням дозвільних документів у порядку визначеному законом. 
Доводи скаржника щодо забезпечення ним за рахунок відповідного водокористування населення у відповідності до положень Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», жодним чином не звільняє відповідача від відповідальності за порушення правил ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України з огляду на наступне.
Частинами 1 та 2 статті 48 Водного кодексу України визначено, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.
В свою чергу, в преамбулі Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» вказано, що наведений Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров`я людини питною водою.
Статтею 15 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» визначено, що господарська діяльність у сфері питного водопостачання включає: централізоване питне водопостачання міст, інших населених пунктів; питне водопостачання за допомогою пунктів розливу питної води (в тому числі пересувних); виробництво фасованої питної води; питне водопостачання за допомогою індивідуальних та колективних установок (пристроїв) підготовки питної води.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», забезпечення споживачів питної води централізованим питним водопостачанням, а також за допомогою пунктів розливу питної води (в тому числі пересувних) або фасованою питною водою здійснюють підприємства питного водопостачання. Підприємство питного водопостачання провадить свою діяльність на підставі визначених документів, зокрема, дозволу на спеціальне водокористування або дозволу на користування надрами (у разі використання підземних вод).
Статтею 17 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» унормовано, що підприємство питного водопостачання провадить свою діяльність відповідно до порядку спеціального водокористування, пов`язаного із застосуванням водопровідних мереж, споруд, технічних пристроїв для забору води безпосередньо з водних об`єктів. Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу, який видається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У дозволі на спеціальне водокористування визначаються ліміти та строки спеціального водокористування. Строки спеціального водокористування встановлюються органом, який видає дозвіл на спеціальне водокористування. У разі використання підземних вод для питного водопостачання відповідне підприємство повинне одержати згідно з законом дозвіл на користування надрами.
З огляду на викладені норми чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що саме на відповідача, як на особу, яка забезпечує споживачів питною водою для певних потреб, вимогами Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» покладено обов`язок здійснювати відповідне водопостачання на підставі дозволу, який видається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, норми вказаного Закону носять імперативний, а не альтернативний характер, і відповідно, покладають на відповідача саме обов`язок оформити відповідний дозвіл. Наведений Закон не містить виключень стосовно можливості надавати відповідні послуги без дозволу.
Інших доводів апеляційна скарга не містить. 
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Одеської  області від 03 лютого 2020 року у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської  області від 03 лютого 2020 року у справі №916/3637/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених          Господарським процесуальним кодексом України.

Датою ухвалення та складання повного судового рішення є 18.06.2020.

Головуючий суддя                                                                                                                                                                                              Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                                                                                                                                                                                                    Бєляновський В.В. 

Суддя                                                                                                                                                                                                                                                          Богатир К.В.