УХВАЛА

06 травня 2020 року 
Київ
справа №826/11845/16
адміністративне провадження №К/9901/12033/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гончарової І.А.,
суддів: Олендера І.Я.,  Ханової  Р.Ф., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019 у справі №826/11845/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення,
УСТАНОВИВ:
04.05.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м.Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального   закону - Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Суд дійшов висновку про наступне.
Частиною 1, 2    статті 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду постановлена 29.07.2019, проте скаржник звертається з касаційною скаргою 04.05.2020, що є зверненням поза межами строку, встановленого   статтею 329 КАС України.
Подане Головним управлінням ДПС у м.Києві клопотання про поновлення строку накасаційне оскарження обгрунтовано тим, що скаржник вже звертався з касаційною скаргою у справі № 826/11845/16, проте ухвалою цього ж Суду від 09.09.2019  скаргу повернуто у зв`язку підписанням касаційної скарги особою, повноваження якої не підтверджені на здійснення таких дій та відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Також відповідач зазначив, що не мав можливості сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в межах строку визначеного КАС України.
Суд вважає за необхідне зазначати, що повернення первинної касаційної скарги через підписання касаційної скарги особою, повноваження якої не підтверджені, не означає можливість повторного звернення до суду касаційної інстанції у будь-який час після такого повернення (більше місяця), без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.
Проте відповідачем отримано 17.09.2019 ухвалу про повернення касаційної скарги №К/9901/24894/19, тоді як повторну касаційну скаргу подано 04.05.2020, тобто через сім місяців.
Відповідно до приписів частини 3   статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою   статті 333 цього Кодексу.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що вказані підстави пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки відповідачем не надано поважних доказів в підтвердження наявності причин наведених в клопотанні про поновлення строку.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Враховуючи вищезазначене, скаржнику необхідно зазначити підстави для касаційного оскарження судового рішення, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330КАС України.
Окрім цього, згідно з статтею 330 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
З огляду на приписи частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» скаржник повинен сплатити судовий збір у розмірі 
2102,00 грн на рахунок для зарахування судового збору: 
отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача - 899998; номер рахунку отримувача UA288999980313151207000026007   ; код класифікації доходу бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу Судовий збір (Верховний Суд, 055); символ звітності банку 207; призначення платежу - *;101;_______ (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) (назва суду, де розглядається справа).
Частиною другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що строк, який надається для усунення недоліку позовної заяви, не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон України №540-IX), яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України внесені зміни.
Зокрема, розділ VI «Прикінцевих положень» доповнено пунктом 3 відповідно до якого строк, зокрема, встановлений статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Таким чином, на виконання вимог статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України скаржнику, у строк тривалістю десять днів з моменту закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), необхідно звернутися з клопотанням про поновлення строку, зазначити інші поважні причини попуску строку на касаційне оскарження, надати докази на їх підтвердження, зазначити підстави касаційного оскарження судового рішення та надати документ про сплату судового збору.
Керуючись статтями 330, 332, пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м.Києві про поновлення строку на касаційне оскарження ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019 у справі №826/11845/16 відмовити.
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019 у справі №826/11845/16 залишити без руху.
Надати Головному управлінню ДПС у м.Києві строк тривалістю 10 днів з дня закінчення строку карантину, пов`язаного із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID19) на усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          І. А. Гончарова

Судді                                                                                                              І. Я. Олендер

                                                                                                              Р. Ф. Ханова