ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 175/3931/19(2-а/175/71/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 (головуючий суддя Бойко О.М.)
у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Львівської митниці ДФС, правонаступником, якої є Галицька митниця Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Львівської митниці ДФС, в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №2087/20900/19 від 28 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил,  передбаченого ч.1 ст. 485 МКУ та накладено стягнення (штраф) у розмірі 2 135 701,86 грн.
В позові позивач зазначає, що вказана постанова є противоправною та підлягає скасуванню, оскільки складення протоколу про порушення митних правил відбулося за відсутності позивача та без повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило ОСОБА_1 можливості реалізувати надані йому права, які передбачені ч.1 ст. 498 Митного кодексу України, що є беззаперечною підставою для скасування постанови в справі про порушення митних правил.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову в справі про порушення митних правил №2087/20900/19 від 28 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил,  передбаченого ч.1 ст. 485 МКУ та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2 135 701,86 грн. (а.с. 122-131)
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що складення протоколу про порушення митних правил відбулося за відсутності позивача та без його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило ОСОБА_1 можливості реалізувати надані права, які передбачені ч.1 ст. 498 Митного кодексу України, що є беззаперечною підставою для скасування постанови в справі про порушення митних правил.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Галицькою митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що 18.09.2017 року Львівською митницею ДФС за митною декларацією №UА209150/2017/110269 здійснено митне оформлення товару «Одяг та взуття, що були у використанні», загальною вагою 18 420кг. та фактурною вартістю 21 954,68 дол. США. За результатами аналізу баз даних Митниці встановлено, що товари з таким же найменуванням та такої ж кількості, переміщувалися через митний кордон та оформлено митну декларацію №UА209180/2017/142337 від 12.09.2017 року, вартість товару становить  25 130дол. США. (покупець товару ТОВ «Регіон Тех Ком») Відповідно до службової записки Львівської митниці ДФС №1860/13-70-19/44 від 03.04.2019 року сума несплачених митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України товару за митною декларацією №UА209180/2017/142337 від 12.09.2017 року становить 711 900,62грн. Зазначає, що ОСОБА_1 , на день подання документів за декларацією №UА209180/2017/142337 від 12.09.2017 був директором ТОВ «Регіон Тех Ком», однак на виклик Львівської митниці ДФС для надання пояснень по декларації №UА209180/2017/142337 не прибув, хоча був належним чином повідомлений. Митний орган вважає, що ОСОБА_1 при подачі митної декларації №UА209150/2017/110269 подав документи, що містять неправдиві відомості щодо вартості придбаного товару з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, що має ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 485 МКУ. Посилається на те, що протокол вважається врученим навіть уразі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою. Зазначає, що Львівською митницею ДФС вжито всіх вичерпних заходів щодо належного повідомлення позивача про дату, час т місце розгляду справи (а.с. 135-143).
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2020 відкрито провадження у даній справі та задоволено клопотання Галицької митниці Держмитслужби про заміну відповідача – Львівську митницю ДФС правонаступником: Галицькою митницею Держмитслужби.
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого зазначено, що постанова №2087/20900/19 від 28 травня 2019 року прийнята відповідачем поза межами строків, передбачених статтею 467 МК України, що виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Зазначає про відсутність доказів щодо дати вручення/отримання позивачем листа №5900/10/13-70-20/38 від 22.03.2019. Відсутні також докази направлення постанови №2087/20900/19 від 28 травня 2019 року.  Посилається на практику Верховного Суд у подібних правовідносинах. 
Справа розглядається в письмовому провадженні згідно ст. 311 КАС України; про розгляд справи в порядку письмового провадження сторони повідомлені електронною поштою.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 30 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 отримав поштою постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.08.2019 року ВП №59924018. Зазначене виконавче провадження відкрито 29.08.2019 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі заяви про примусове виконання постанови Львівської митниці ДФС №2087/20900/19 від 28.05.2019 року про стягнення штрафу в розмірі 2 135 701,86 грн. (а.с. 16).
01 жовтня 2019 року представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, в тому числі з постановою у справі про порушення митних правил №2087/20900/19 від 28 травня 2019 року.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми  Конституції України, Митного Кодексу України, Закону України "Про міжнародне приватне право" від 3 червня 2005 року №2709-ІV, норми КУПАП.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.
Зі змісту ст. 458 Митного Кодексу України вбачається, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Статтею 486 Митного Кодексу України визначено, що завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до частини 1 статті 498 Митного Кодексу України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Згідно із ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: 
- чи було вчинено адміністративне правопорушення, 
- чи винна дана особа в його вчиненні, 
- чи підлягає вона адміністративній відповідальності, 
- чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, 
- чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, 
- з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил (526 Митного кодексу України).
Статтею 531 Митного Кодексу України визначені підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил: 
- відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 
- необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 
- невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;
- винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 
- неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 
- накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.
Аналіз  змісту наведених норм вказує на те, що безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду - визначені підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил.
Матеріалами справи підтверджується, що Львівською митницею ДФС винесена постанова в справі про порушення митних правил №2087/20900/19 від 28.05.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, що передбачені статтею 485 МКУ, та накладено на громадянина ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів в сумі 2 135 701,86 грн. (ас. 17-19)
В постанові №2087/20900/19 від 28.05.2019 року митним органом зазначено, що 18.09.2017 Львівською митницею ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UА209150/2017/110269 здійснено митне оформлення товару «одяг та взуття, що були у використанні», загальною вагою 18 420 кг. та фактурною вартістю 21 954,68 дол. США. Підставою для оформлення були наступні товаросупровідні документи: зовнішньоекономічний контракт №1 від 11.01.2017 року, рахунок-фактура №929 від 13.09.2017 та СМR б/н від 13.09.2017. Згідно вказаних товаросупровідних документів, продавець - Textiles Trading and Recining Compan y OU, вантажовідправник – NWS BELGIUM SPRL. Товар переміщувався транспортним засобом з реєстраційним номером LTM89JR/LTM5L16. 
Митний орган також в постанові №2087/20900/19 від 28.05.2019 року зазначає, що митних органів Королівства Бельгія було скеровано запит щодо перевірки автентичності документів, які були підставою для митного оформлення товарів за митною декларацією   №UА209150/2017/110269 від 18.09.2017 року (лист ДФС України від 19.12.2017 року №21521/5/99-99-19-02-02.16). 
У відповідь на вказаний запит митною адміністрацією Королівства Бельгія повідомлено наступне (лист від 02.07.2018 №18/S/000034):
- компанія NWS BELGIUM SPRL належним чином зареєстрована в Королівстві Бельгія;
- компанія NWS BELGIUM SPRL не експортувала товари за СМR б/н від 13.09.2017, які переміщувалися  транспортним засобом з реєстраційним номером LTM89JR/LTM5L16;
- компанія NWS BELGIUM SPRL не може пояснити, чому її вказано вантажовідправником у вказаних товаросупровідних документах, тому компанія не може надати копії документів, які стосуються поставки товарів, законність якої перевіряється;
- естонська компанія – Textiles Trading and Recining Compan y OU невідома вказаній бельгійській компанії;
- зі слів керуючого компанії NWS BELGIUM SPRL у вересні 2017 року компанія відправила товари в Україну 07.09.2017 в підтвердження чого були надані копії наступних документів: invoice №2017/80 від 07.09.2017, СМR №15513 від 07.09.2017, митна декларація 17ВЕЕ0000037891513 від 07.09.2017, згідно яких компанією NWS BELGIUM SPRL 07.09.2017 здійснено митне оформлення та відправка на адресу ТОВ «ТРАНСМЕСС» (вул. Кутузова, 5 Київ, 010011, Україна) партії товару «одяг та взуття, що були у використанні» транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Вартість вказаної партії товару становить 107 500 Євро.
Матеріалами справи підтверджується, що 12 вересня 2017 року для здійснення митного оформлення товару «Одяг та взуття, що були у використанні» було подано електронну митну декларацію № UA209180/2017/14237 від 12.09.2017 року (цю декларацію було використано митним органом як таку що підтверджує, що товари з таким же найменуванням та такої ж кількості, переміщувалися через митний кордон, при цьому вартість товару становить 25 130дол. США).  До митного оформлення вказаної митної декларації подано такі товаросупровідні документи:  договір купівлі-продажу, invoice №0042 від 11.09.2017 року, СМR №15363 від 11.09.2017 року, carnet Tir UX77754054 від 11.09.2017 року. Згідно даних товаросупровідних документів продавцем товару є STILEBERG TRADE (145 Kilmarnok Road, Glasgow, Scotland, G41, 3JA) покупцем ТОВ «РЕГІОН ТЕХ КОМ» (49000, м. Дніпро, вул. 20-Перемоги, 31/108), а вартість товару становить 25 130 доларів США. За результатами митного оформлення товар випущено у вільний обіг на митній території України.
19.12.2017 року у зв`язку з наявністю підстав для підозри щодо автентичності поданих ТОВ «РЕГІОН ТЕХ КОМ» документів Департаментом адміністрування митних платежів ДФС України скеровано запит до митних органів Королівства Бельгія щодо перевірки автентичності документів, які були підставою для митного оформлення товарів за митною декларацією №UА209150/2017/110269 (продавець – Textiles Trading and Recining Compan y OU, вантажовідправник – NWS BELGIUM SPRL). 
Дійсно, Листом від 02.07.2018 року № 18/8/000034 у відповідь на вказаний запит митною адміністрацією Королівства Бельгія повідомлено наступне:
- компанія NWS BELGIUM SPRL не експортувала товари за вищевказаною митною декларацією;
- компанія NWS BELGIUM SPRL не може пояснити, чому її вказано вантажовідправником та не може надати підтверджуючі документи;
- естонська компанія – Textiles Trading and Recining Compan y OU невідома компанії NWS BELGIUM SPRL;
- зі слів керуючого компанії NWS BELGIUM SPRL у вересні 2017 року компанія відправила товари в Україну на адресу ТОВ «ТРАНСМЕСС» партії товар «одяг та взуття, що були у використанні» транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Вартість вказаної партії товару становить 107 500 Євро.
Зазначені обставини дали підстави для певних дій Львівської митниці ДФС.
Так, з метою перевірки законності ввезення вказаної зовнішньоекономічної операції (за ВМД № UА 209180/2017/14237 від 12.09.2017 року), Львівською митницею ДФС підготовлено проект запиту до митних органів республіки Польща (лист від 25.09.2018 року №2673/8/13-70-20/35), на який отримано відповідь (лист Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України від 26.11.2018 №36817/7/99-99-20-02-01-17), якою митні органи РП підтверджують вивезення 12.09.2017 року з території Євросоюзу згідно книжки UX77754054 товару «Одяг та взуття, що були у використанні». Товар був оформлений у митний процедурі в Бельгійському митному органі.
Відповідно до службової записки УАМП Львівської митниці ДФС від 03.04.2019 року №1860/13-70-19/44 сума несплачених митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезені на митну територію України товару «Одяг та взуття, що були у використанні» і оформленого за ВМД № UА 209180/2017/14237 від 12.09.2017 року з урахуванням різниці вже сплачених митних платежів станом на дату здійснення митного оформлення становить 711 900,62 грн.
Виходячи з того, що товари з таким же найменуванням та такої ж кількості, вже переміщувалися через митний кордон (оформлено митну декларацію №UА209180/2017/142337 від 12.09.2017 року, вартість товару становить 25 130дол. США) митним органом 28 травня 2019 року прийнято постанову у справі про порушення митних правил №2087/20900/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 135 701,86 грн. 
Позивач зазначає, що складення протоколу про порушення митних правил відбулося за його відсутності та без повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило його можливості реалізувати права, які передбачені ч.1 ст. 498 Митного кодексу України.
При цьому відповідач зазначає, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про розгляд справи про порушення митних правил, тому відсутні підстави для скасування постанови №2087/20900/19 від 28 травня 2019 року.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять лист, що адресований позивачу ОСОБА_1 , від 22.03.2019 року №/10/13-70-20/38 з пропозицією прибути до Львівської митниці ДФС до 04.04.2019 року для участі під час складення протоколу про порушення митних правил та список поштових відправлень як доказ направлення вищевказаного листа (а.с. 77).
З цього приводу слід зазначити, що абзацом 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року N 270, визначено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів, розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).
З аналізу зазначеної норми вбачається, що розрахунковий документ, виданий поштовим відділенням, є доказом надання (оплати) послуг поштового зв`язку, проте він не дає можливості перевірити вміст поштового відправлення і не містить повної адреси одержувача.
Вміст поштового відправлення містить бланк опису вкладення, який згідно з пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв`язку заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.
З огляду на викладене колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що  належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень листа від 22.03.2019 року №5900/10/13-70-20/38 ОСОБА_1 може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом.
Водночас, доказів отримання позивачем копії листа № /10/13-70-20/38 від 22.03.2019 року, що адресований ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.
Слід зазначити, що матеріали судової справи містять лист від 14.05.2019 року №1942/ДЗН/13-70-20/29 щодо направлення протоколу та список поштових відправлень як доказ направлення вищевказаного листа, проте, жодних доказів щодо дати вручення вищевказаного листа ОСОБА_1 або повідомлення із зазначенням причин невручення даного листа матеріали справи не містять. 
Також матеріали справи не містять докази направлення ОСОБА_1 постанови у справі про порушення митних правил №2087/20900/19 від 28 травня 2019 року. 
Зазначені обставини дають підстави для висновку, що складення протоколу про порушення митних правил відбулося за відсутності позивача та без повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило ОСОБА_1 можливості реалізувати надані йому права, які передбачені ч.1 ст.498 Митного кодексу України, що є підставою для скасування постанови в справі про порушення митних правил №2087/20900/19 від 28 травня 2019 року.
З цього приводу слід зазначити, що бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Положеннями ст. 485 Митного Кодексу України визначено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів.
Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Аналіз змісту наведених вище норм дає підстави для висновку, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, передбачає, також те, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). 
Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 Митного кодексу України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Таким чином, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №759/360/17 (адміністративне провадження №К/9901/60666/1).
Проте, єдиною підставою та головним доказом для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.485 Митного Кодексу України слугувала отримана інформація від відповідних органів Польщі (без надання можливості особі безпосередньо надати пояснення).
Зокрема, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Львівська митниця ДФС, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи польських митних органів, не надала уваги тим фактам, що у документах, що подані для митного оформлення в Республіці Польща, вказано продавцем та покупцем товару осіб, відмінних від тих, що вказані у митній декларації № UA 209180/2017/14237 від 12.09.2017 року, існує відмінність у ввозі товару; в порушення митного законодавства відповідач не перевірив обставин завершення експорту товару; для усунення сумнівів не вчинив запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару в польських документах та у документах, поданих до митного оформлення декларантом.
Експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортних засобів в Польщі, однак жодним чином не виключає можливості переходу прав на товар після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих позивачем до митного оформлення документах.
При цьому, самі по собі документи митних органів Польщі не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару та його відправника.
Також в постанові №2087/20900/19 від 28 травня 2019 року не обумовлено підстав надання переваги в доказовій силі документам польських митних органів, ніж тим, що подані до митного оформлення на Львівській митниці ДФС.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що аналіз доказів у справі свідчить, що належних, допустимих і достатніх доказів про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.485 Митного Кодексу України, суб`єктом владних повноважень не надано; водночас, висновки відповідача ґрунтуються виключно на припущеннях, що в силу ст.62 Конституції України є неприпустимим, оскільки не підтверджені належними і допустимими доказами.
Слід також взяти до уваги, що пунктом 2 ч.2 ст.351 Митного Кодексу України передбачено, що надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться - є підставою для проведення документальної невиїзної перевірки.
Проте, в порушення вимог п.2 ч.2 ст.351 Митного Кодексу України митний орган не провів документальну невиїзну перевірку.
Частиною 1 ст. 522 Митного кодексу України визначено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.
Відповідно до положень частини 1 ст.523 Митного кодексу України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками.
За правилами ст. 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через 6 місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст. 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через 6 місяців з дня виявлення цих правопорушень.
Правопорушення митних правил, передбачене статтею 485 Митного кодексу України, яке належить до триваючих правопорушень, що прямо передбачено статтею 467 Митного кодексу України, а отже адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 461/4165/16-а
Статтею 488 Митного кодексу України визначено, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.
Згідно зі статтею 491 Митного кодексу України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 
- безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 
- офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій ст. 319 цього Кодексу; 
- офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.
Відповідно до частини 1 ст. 494 Митного кодексу України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Зі змісту протоколу про порушення митних правил від 14.05.2019 року №2087/20900/19 (а.с. 79-83) вбачається, що відповідач дійшов висновку про наявність у діях позивача ознак порушень митних правил, передбаченого ч.1 ст.485 Митного кодексу України, на підставі листа митного органу Королівства Бельгія від 02.07.2018 року №18/8/000034, (отриманий 03.07.2018 року), в яких міститься інформація щодо ціни ввезеного у вересні 2017 року на територію України товару.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що фактично днем виявлення Львівською митницею ДФС порушення митних правил ТОВ «РЕГІОН ТЕХ КОМ»», в особі його директора - ОСОБА_1 , що полягало в заявлені в митній декларації неправдивих відомостей щодо митної вартості товару, є 03 липня 2018 року - день отримання відповідачем листа від 02.07.2018 року №18/8/000034 від митних органів Королівства Бельгія.
Натомість постанова у справі про порушення митних правил відносно позивача за даним фактом прийнята лише 28 травня 2019 року, тобто поза межами 6-ти місячного строку, визначеного статтею 467 Митного кодексу України.
Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі №461/7815/16-а (адміністративне провадження №К/9901/43152/18).
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" від 3 червня 2005 року №2709-ІV документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Існує два способи такого засвідчення: консульська легалізація та проставлення апостиля.
Слід зазначити, що документи, використані відповідачем при винесенні постанови №2087/20900/19 від 28 травня 2019 року (а саме, лист митної адміністрації Королівства Бельгія та Республіки Польща), не легалізовані (відсутній апостиль), що унеможливлює підтвердження автентичності такого документа на предмет ідентифікації органу, що його видав та посадової особи, яка його підписала (а.с. 99, 101-102, 105).
Також, зі змісту листа митних органів Королівства Бельгія від 02.07.2018 року № 18/8/000034 неможливо встановити достовірність його змісту та підтвердження будь-яких обставин, на які посилається відповідач, оскільки лист не перекладено на державну мову, а тому він не відповідає вимогам, що пред`явлені до доказів ст. 495 Митного кодексу та ст.72 КАС України та не може вважатися допустимим доказом по справі про порушення митних правил. 
Крім цього, при укладенні договору між STILEBERG TRADE та ТОВ «РЕГІОН ТЕХ КОМ» було досягнуто усіх істотних умов, укладені договори повністю узгоджуються, є логічними та відповідають видам діяльності, якими займаються вищевказані підприємства. Також, звертаємо увагу, що зазначений договір, укладений між позивачем та контрагентом є чинним, ніким не скасований, а його виконання підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, що знаходяться в матеріалах справи. 
На думку колегії суддів апеляційної інстанції зазначені документи розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності. Жодних доказів щодо спростування достовірності поданих уповноваженою особою ТОВ «РЕГІОН ТЕХ КОМ» документів до митного оформлення відповідачем не надано.
Під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість товару з урахуванням, коригування митної вартості митним органом і сплачено суми митних платежів на підставі первинних документів. Відтак, позивачем виконані митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур. 
При цьому, додаткових досліджень податковими та митними органами не проводилося, а інформація, отримана від уповноважених органів іноземних держав, стосувалася факту ймовірної підробки документів, однак матеріалами справи не зазначено та не обґрунтовано, чому саме документи між STILEBERG TRADE та ТОВ «РЕГІОН ТЕХ КОМ» є недостовірними.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №817/1107/17.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції рішенням суду першої інстанції права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не порушені.
З огляду на результати розгляду справи та характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби, що є правонаступником Львівської митниці ДФС - залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку ст. 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 06.04.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова