Постанова
Іменем України
 
10 червня 2020 року                                      
м. Київ                                                               
 
справа № 158/1772/17
провадження № 61-43163св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого -Луспеника Д. Д., 
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач - редакція Ківерцівської районної газети «Вільним шляхом»,
третя особа - первинна профспілкова організація «Професійна спілка районної газети «Вільним шляхом», 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 травня 2018 року у складі судді Корецької В. В. та постанову Апеляційного суду Волинської області від 20 липня 2018 року у складі колегії суддів: Шевчук Л. Я., Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2017 року ОСОБА_1   звернулася до суду з позовом до редакції Ківерцівської районної газети «Вільним шляхом», третя особа - первинна профспілкова організація «Професійна спілка районної газети «Вільним шляхом», про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Позовна заява обґрунтована тим, що наказом редактора редакції Ківерцівської районної газети «Вільним шляхом» від 15 червня 2017 року № 29 її було звільнено з посади головного бухгалтера редакції Ківерцівської районної газети «Вільним шляхом» за пунктом 4 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) за прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин з 13 березня 2017 року. Також до її трудової книжки було внесено запис про участь у страйку в період з 19 вересня 2016 року по 13 березня 2017 року, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року визнаний незаконним.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила скасувати наказ від 15 червня 2017 року № 29 про її звільнення з роботи, поновити її на попередній роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 брала участь у страйку, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року визнаний незаконним. Позивач порушила трудову дисципліну, а саме вчинила прогул без поважних причин, оскільки після вручення страйковому комітету копії рішення про визнання страйку незаконним не виконувала рішення суду про визнання страйку незаконним та не виходила на роботу.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Волинської області від 20 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 травня 2018 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 звільнена з роботи з дотриманням вимог трудового законодавства, підстави для її поновлення на роботі відсутні.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою судді Верховного Суду від 26 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У листопаді 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
У квітні 2020 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.
Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду  у складі колегіїз п`яти суддів. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що про заочне рішення Ківерцівського районного судуВолинської області від 20 грудня 2016 року, яким страйк було визнано незаконним, їй нічого не було відомо. Вважає, що висновки судів попередніх інстанцій про те, що вона не дотрималася процедури страйку та не виконала рішення суду про припинення страйку, не відповідає дійсним обставинам справи.
Позивач вказує, що застосування до неї дисциплінарного стягнення відбулося з порушенням встановленого місячного строку, адже порушення трудової дисципліни було виявлено 13 березня 2017 року, а наказ про звільнення датований 15 червня 2017 року. Крім того, вона була звільнена з роботи без попередньої згоди виборного органу профспілкової організації.
Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
З 30 березня 1995 року ОСОБА_1 працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера (т. 1, а.с.3-4).
19 вересня 2016 року трудовий колектив Ківерцівської районної газети «Вільним шляхом» розпочав безстроковий страйк.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року, ухваленим у справі № 158/2007/16 за позовом виконуючого обов`язки редактора редакції Ківерцівської районної газети «Вільним шляхом» ОСОБА_2 до страйкового комітету у складі ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання страйку незаконним, позов задоволено. Постановлено визнати страйк, оголошений трудовим колективом редакції Ківерцівської районної газети «Вільним шляхом» від 19 вересня 2016 року, незаконним та зобов`язано учасників страйку - трудовий колектив Ківерцівської районної газети «Вільним шляхом» прийняти рішення про припинення оголошеного страйку та розпочати роботу не пізніше наступної доби після вручення копії рішення суду страйковому комітету (т.1, а.с. 8-10).
Наказом редактора редакції Ківерцівської районної газети «Вільним шляхом» від 15 червня 2017 року № 29 ОСОБА_1 звільнена з посади головного бухгалтера редакції Ківерцівської районної газети «Вільним шляхом» за пунктом 4 статті 40 КЗпП України - за прогул (у тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин з 13 березня 2017 року (т. 1, а.с. 5).
Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 з часу оголошення страйку, а саме з 19 вересня 2016 року, до дня свого звільнення із займаної посади на роботу не виходила.
Заочне рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року, яким страйк визнано незаконним, було вручено членам страйкового комітету. Члену страйкового комітету ОСОБА_5 рішення вручено 24 грудня 2016 року, члену страйкового комітету ОСОБА_6 27 грудня 2016 року.
18 березня 2017 року в газеті «Вільним шляхом» опубліковано рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2017 року про визнання страйку незаконним.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» рішення суду про визнання страйку незаконним зобов`язує учасників страйку прийняти рішення про припинення або відміну оголошеного страйку, а працівників розпочати роботу не пізніше наступної доби після дня вручення копії рішення суду органові (особі), що очолює страйк.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що  ОСОБА_1 брала участь у страйку, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської областівід 20 грудня 2016 року визнано незаконним.
Статтею 6 Правил поведінки найманих працівників, органів профспілки, іншого уповноваженого ними органу, власника або уповноваженого ним органу (представника), органу (особи), що очолює страйк, під час страйку передбачено, що наймані працівники, які беруть участь у страйку, зобов`язані: прийняти та затвердити на загальних зборах (конференції) рішення про оголошення страйку, оформити його протоколом; чітко виконувати вимоги законодавства щодо порядку проведення страйку; додержуватися законності та громадського порядку; дотримуватися вимог щодо забезпечення під час страйку життєздатності підприємства, збереження майна, недопущення загрози життю і здоров`ю людей, навколишньому середовищу; у разі визнання в установленому Законом порядку страйку незаконним виконати рішення суду щодо його припинення та стати до роботи.
Заочне рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року, яким страйк було визнано незаконним, вручено членам страйкового комітету. Члену страйкового комітету ОСОБА_5 рішення вручено 24 грудня 2016 року, члену страйкового комітету ОСОБА_6 - 27 грудня 2016 року.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 покладеного на неї обов`язку статтею 23 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» розпочати роботу не пізніше наступної доби після дня вручення копії рішення суду органові (особі), що очолює страйк, рішення не виконала. 
Колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів попредніх інстанцій про те, що працівник, який є учасником страйку, зобов`язаний вчиняти активні дії, цікавитись питанням вирішення колективного трудового спору. Вказаними вище нормативними актами передбачено не лише право найманих працівників на страйк, а і передбачено їх обов`язки.
Відповідно до статті 28 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» організація страйку, визнаного судом незаконним, або участь у ньому є порушенням трудової дисципліни.
Приписами статті 29 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» встановлено, що особи, винні в порушенні законодавства про колективні трудові спори (конфлікти), несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» працівники, які беруть участь у страйку, визнаному судом незаконним, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Указаним Законом, яким встановлено відповідальність працівників, що перебувають у трудових правовідносинах, є Кодекс законів про працю України.
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України передбачена підстава припинення трудового договору - розірвання трудового договору з ініціативи власника у випадках  прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.
Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.
Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що, оскільки  ОСОБА_1  без поважних причин не виходила на роботу, то редакція Ківерцівської районної газети «Вільним шляхом» обґрунтовано кваліфікувала її дії як порушення трудової дисципліни - прогул, що і послугувало підставою звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.
Доводи касаційної скарги про те, що позивачу про заочне рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року, яким страйк було визнано незаконним, нічого не було відомо, є безпідставними, оскільки при визнанні страйку незаконним рішення суду вручається страйковому комітету. Заочне рішення, яким було визнано незаконним страйк, було вручено членам страйкового комітету. Члену страйкового комітету ОСОБА_5 рішення вручено 24 грудня 2016 року, члену страйкового комітету ОСОБА_6 - 27 грудня 2016 року. Крім того, 18 березня 2017 року зазначене рішення опубліковано в газеті «Вільним шляхом».
Доводи касаційної скарги про те, що позивач була звільнена з роботи без попередньої згоди виборного органу профспілкової організації, є безпідставними. 
Згідно з частиною сьомою статті 43 КЗпП Українита частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. 
У редакції Ківерцівської районної газети «Вільним шляхом» створено первинну профспілкову організацію «Професійної спілки районної газети «Вільним шляхом» - рішення про це було прийнято на установчих зборах первинної профспілкової організації «Професійна спілка районної газети «Вільним шляхом», як первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Незалежна медіа-профспілка України» від 15 липня 2016 року.
15 липня 2016 року, на цих же зборах було обрано профспілковий комітет у складі трьох осіб: голова комітету - ОСОБА_1, члени комітету ОСОБА_8, ОСОБА_9
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про Первинну профспілкову організацію «Професійної спілки районної газети «Вільним шляхом» внесений 26 вересня 2016 року, керівником профспілки є ОСОБА_1
Відповідно до частини 9 статті 43 КЗпП України судом першої інстанції запитано згоду Всеукраїнської професійної спілки «Незалежна медіа профспілка України» на звільнення позивача з роботи. Зазначена професійна спілка надіслала суду повідомлення про те, що професійна спілка відмовляє надати згоду на звільнення ОСОБА_1 з роботи.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що Всеукраїнською професійною спілкою «Незалежна медіа профспілка України» були порушені вимоги статті 43 КЗпП України щодо вирішення питання про надання згоди на звільнення позивача з роботи, оскільки професійна спілка у встановленому законом порядку не вирішувала питання щодо надання такої згоди, рішення профспілкою не приймалося, а лише на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області надіслана відповідь про відмову надати таку згоду.
Статтею 32 Закону передбачено, що особи, які є організаторами страйку, визнаного судом незаконним, або які не виконують рішення про визнання страйку незаконним, а так само особи, які перешкоджають припиненню незаконного страйку, притягаються до дисциплінарної або адміністративної відповідальності згідно із законодавством. До зазначених осіб не застосовуються порядок і гарантії, передбачені статтями 43 і 252 Кодексу законів про працю України.
Відсутність попередньої згоди виборного органу профспілкової організації на звільнення працівника з роботи не є достатньою підставою для поновлення працівника на роботі, якщо немає інших порушень, які дають підстави для поновлення працівника на роботі.
Верховний Суд зазначає, що доводи касаційної скарги про те, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення відбулося з порушенням встановленого місячного строку, адже порушення трудової дисципліни було виявлено 13 березня 2017 року, а наказ про звільнення датований 15 червня 2017 року є необґрунтованими, оскільки судами було встановлено, що ОСОБА_1 була відсутня на роботі з 19 вересня                       2016 року (дня оголошення страйку) і до дня свого звільнення на роботу не виходила, тобто з часу оголошення страйку незаконним та набрання відповідним рішенням законної сили та до дня свого звільнення позивач допустила порушення трудової дисципліни у вигляді прогулу, яке носило триваючий характер. Та обставина, що відповідач визначив час прогулу з більш пізнішого строку, ніж фактично вони мали місце, прав позивача не порушує.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що усуді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 20 липня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                           І. А. Воробйова 

                                                                                       Б. І. Гулько

                                                                                        Р. А. Лідовець  

                                                                                        Ю. В. Черняк