Постанова                                                
Іменем України
 
08 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 370/2881/16-ц
провадження № 61-9985св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І., 
суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Юрівська сільська рада Макарівського району Київської області,
особа, яка подавала апеляційну скаргу  - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2019 року у складі колегії суддів: Пікуль А. А., Гаращенка Д. Р.,           Невідомої Т. О., 
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно.
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з належного йому житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживала  з померлим ОСОБА_5 .
Позивачу було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на житловий будинок АДРЕСА_1 
ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на належне їй спадкове майно: домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: (А) житловий будинок, загальна площа якого 80.2 кв м, житлова - 53.4 кв.м; (а) веранда; ганок; (Б) сарай; (В) погріб; (Г) літня кухня; (Д) гараж; (Ж) навіс; (3) убиральня; №1 колодязь; №2-6 огорожа.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 13 березня 2017 року позов задоволений.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на належне їй спадкове майно, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить:(А) житловий будинок, загальна площа якого 80.2 кв м, житлова - 53.4 кв м; (а) веранда; ганок; (Б) сарай; (В) погріб; (Г) літня кухня; (Д) гараж; (Ж) навіс; (З) убиральня; №1 колодязь; №2-6 огорожа.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спадкодавець був власником домоволодіння, а правовстановлюючі документи на нього відсутні., отже позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Київського апеляційного суду від 19 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Макарівського районного суду Київської області від 13 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутні докази, що ОСОБА_5 у визначеному законом порядку збудував спірний будинок з надвірними спорудами і цей об`єкт нерухомості було введено в експлуатацію. Відсутні підстави вважати, що спадкодавець у встановленому законом порядку набув право власності на спірний будинок. Крім того, районний суд вирішив питання щодо права на майно, яке знаходиться на земельній ділянці, належній ОСОБА_2 , без залучення власника земельної ділянки до участі у справі.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У травні 2019 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3,  в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2019 року, рішення Макарівського районного суду Київської області від 13 березня 2017 року залишити в силі. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не перевірив належним чином обставин, на які посилалася позивач на обґрунтування своїх вимог, неправильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню. Наявність рішення про визнання за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно у вигляді домоволодіння не створює для ОСОБА_2 наслідків порушення його прав, оскільки, права на даний об`єкт нерухомості у нього виникнути не могли і не можуть, оскільки він не є спадкоємцем ОСОБА_5 , також він ніколи не оформлював правочин, яким би йому передавалось право власності на спірний об`єкт нерухомості. Згоди на відчуження ОСОБА_5 земельної ділянки  площею 0, 2500 га ОСОБА_2 позивач не давала. Державний акт серії ЯЖ № 024348 від 21 січня 2008 року на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2 , не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки порушує право власності ОСОБА_1 на домоволодіння, яке знаходиться на спірній земельній ділянці, в зв`язку з тим, що земельна ділянка площею - 0,2500 га, повинна була бути виділена із земельної ділянки площею - 0,3674 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.
Позиція інших учасників справи
Інші учасники справи відзив на касаційну скаргу не надали. 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2019 року  поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі, витребувано справу з суду першої інстанції. 
У липні 2019 року матеріали цивільної справи № 370/2881/16-ц  надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів частково приймає аргументи касаційної скарги з огляду на наступне.
Судами встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 одружилися 14 березня 1964 року, прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_1 ».
ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 28 червня 1978 року, разом з ним до дня його смерті була зареєстрована та постійно проживала дружина ОСОБА_1 
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з виписки з погосподарської книги № 01 Юрівської сільської ради Макарівського району № 02-28/637 від 25 жовтня 2016 року, номер об`єкта погосподарського обліку НОМЕР_1, зроблений запис про те, що власником будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , є ОСОБА_5 
Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що дане домоволодіння належало померлому ОСОБА_5 , проте документ, що посвідчує право власності спадкодавця на дане нерухоме майно, відсутній.
Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , роком побудови вказаного житлового будинку зазначено 1957 рік, ринкова вартість якого складає 82 355.00 грн.
Відповідно до витягу з рішення засідання виконавчого комітету № 93 від 27 жовтня 2016 року, виданого Юрівською сільською радою Макарівського району Київської області, виконавчий комітет Юрівської сільської ради вирішив оформити право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , на ОСОБА_1 .
Син померлого, ОСОБА_11 , подав до Макарівської районної державної нотаріальної контори заяву про те, що він після смерті свого батька ОСОБА_5 в установлений законом строк спадщину не прийняв та на неї не претендує, не заперечує щоб спадщину було оформлено на ім`я дружини померлого ОСОБА_1 . 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 13 листопада 2007 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу ОСОБА_5 продав ОСОБА_2 земельну ділянку, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3222788603:03:002:0017.
21 січня 2008 року ОСОБА_2 на указану земельну ділянку виданий державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 024348.
ОСОБА_2 не був залучений до розгляду справи в суді першої інстанції.
Відповідно до пункту четвертого частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Межі апеляційного перегляду судових рішень, визначені процесуальним кодексом, не надають суду апеляційної інстанції процесуальної можливості залучити до участі у справі іншого відповідача на стадії апеляційного перегляду.
Ураховуючи наведене, висновки апеляційного суду щодо вирішення спору по суті вимог, враховуючи порушення судом першої інстанції приписів процесуального законодавства щодо визначення суб`єктного складу учасників справи з огляду на вимоги позову та предмет спору є передчасними.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини четвертої статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена з порушенням норм процесуального права, що є підставою для зміни мотивів прийнятого судом апеляційної інстанції судового рішення.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Керуючись статями 400 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , задовольнити частково. 
Постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2019 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    В. І. Крат
 
Судді:                                                                                                  І. О. Дундар 
 
                                                                                      В. І. Журавель
 
                                                                                      Є. В. Краснощоков
 
                                                                                      М. М. Русинчук