ПОСТАНОВА
Іменем України

12 травня 2020 року 
Київ
справа №734/2378/16-а
адміністративне провадження №К/9901/24271/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Бобровицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 01.12.2016 (в складі головуючого судді Бузунко О.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 (у складі колегії суддів: головуючого судді - Чаку Є.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Шелест С.Б.) у справі №734/2378/16-а за позовом ОСОБА_1 до Бобровицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області   про зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
В липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Бобровицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі   – Бобровицького ОУПФУ, відповідач), уточнивши який, просила зобов`язати відповідача здійснити з 01.11.2011 перерахунок та виплату їй пенсії, розрахувавши її з найбільш вигідного періоду заробітку з 01.01.1996 по 31.12.1996, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 грудня        2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року, позов задоволено.
Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди не врахували, що на час звернення позивачки за призначенням пенсії заробітна плата обчислювалась відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно з яким заробіток для обчислення пенсії визначався за будь-які 12 місяців роботи. Проте з урахуванням того, що довідка №272 від 23.07.2004, видана військовою частиною НОМЕР_1 була визнана недійсною, а на її заміну була видана коригуюча довідка про заробітну плату №945/фс від 19.10.2011, перерахунок проводився за період, з якого був здійснений перерахунок від 01.01.2004. Після заміни довідки про заробітну плату відсутнє законодавче закріплення права обирати найбільш вигідний період для перерахунок пенсії позивачки за 12 місяців.
Вважає недоцільним та безпідставним проведення судово-економічної експертизи, а відтак недоречними посилання на її висновки в судових рішеннях.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
Позивачка у запереченні на касаційну скаргу просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін. 
Справу передано до Верховного Суду.
У зв`язку із відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, ця справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами   норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області та з 25.03.2002 отримує пенсію за віком. Також, вона є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, у зв`язку з чим пенсія їй призначена з врахуванням ст. 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також позивачці виплачується додаткова пенсія як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.
31.12.2004 ОСОБА_1 подала відповідачу заяву про перерахунок пенсії з додаванням стажу з іншого заробітку. Для проведення перерахунку нею були надані довідки про заробітну плату, а саме: довідка військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2004 № 272, довідка військової частини НОМЕР_2 від 24.12.2004, довідка Остерської районної лікарні № 376 від 29.12.2004 та довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 01.11.2004 № 15652, № 15652/1 і від 29.12.2004 № 20072.
На підставі вказаної заяви та доданих довідок відповідач автоматично розрахував позивачці найбільш вигідний період заробітку для розрахунку пенсії. Даним періодом станом на 01.01.2005 на підставі наявних довідок найбільш вигідний період заробітку для розрахунку (перерахунку) пенсії є період з 01.01.1993 року по 31.12.1993 року.
З 01.01.2005 позивачці було проведено перерахунок пенсії з додаванням стажу. 
В подальшому на підставі її заяв в 2006 та в 2009 роках проводилися перерахунки пенсії з додаванням стажу. 
27.09.2011 позивачка подала заяву про перерахунок пенсії з додаванням стажу.
18.10.2011 відповідач провів перевірку, в результаті якої встановлено невідповідність даних, відображених в довідці № 272 від 23.07.2004 з фактичним нарахуванням за 1993-1997 роки. У зв`язку з цим військовою частиною НОМЕР_1 на заміну довідки № 272 від 23.07.2004 була видана довідка № 945/фс від 19.10.2011, яка на даний час є дійсною.
В березні 2016 року позивачка подала до відповідача заяву, в якій просила надати детальний розрахунок її пенсії. 
Відповідач листом № 815/04 від 22.04.2016 повідомив позивачку про те, що її пенсія з 01.11.2011 по даний час розраховується на підставі наданих нею довідок військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2011 № 945/фс та військової частини НОМЕР_2 від 24.12.2004 з використанням найбільш вигідного періоду заробітку для розрахунку пенсії, який визначений з 01.01.1993 року по 31.12.1993 року.
Проте, позивач вважаючи, що найбільш вигідний період заробітку для розрахунку пенсії є не 1993 року, а 1996 рік, у зв`язку з чим, 03.06.2016 та 25.06.2016 позивачка зверталася до відповідача.
22.06.2016 та 04.07.2016 відповідач на звернення позивачки надав відповідь про відсутність підстав для перерахунку її пенсії з 01.11.2011 по даний час з вигіднішого періоду (з 01.01.1996 по 31.12.1996). Відповідач посилався на те що, для обчислення пенсії позивачки було обрано найбільш вигідний період заробітної плати - з 01.01.1993 по 31.12.1993, тобто 12 місяців. До того ж з 01.10.2011 для обчислення пенсії повинна враховуватися заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року, а також за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня  2000 року незалежно від перерв.
Страховий стаж позивача станом на 31.05.2009 складав 38 років 0 місяців 17 днів.
Відповідно до висновку експерта № 3140/16-24 від 02.11.2016, наданого за результатами проведення судово-економічної експертизи, найбільш вигідним періодом для розрахунку (перерахунку) пенсії позивача є 1996 рік, оскільки коефіцієнт заробітної плати за цей рік становить 2,41156.
Не погоджуючись з відмовою у перерахунку її пенсії з 01.11.2011 з вигіднішого періоду (з 01.01.1996 по 31.12.1996), позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки відповідач замінив одну довідку на іншу, на підставі якої здійснюється нарахування пенсії позивачки, проте не привів у відповідність в цій частині рівень пенсії з урахуванням вимог та нормативно-правових актів, які діяли на час виникнення спірних правовідносин.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон  № 1058-IV).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 43 Закону № 1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.
Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.
У разі, якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 99 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перерахунок пенсій, призначених за раніше діючим законодавством, провадиться із середньомісячного заробітку за останніх 24 або будь-які 60 місяців перед призначенням пенсії, або перед введенням в дію цього Закону, або з заробітку, з якого було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, із застосуванням статей 64 - 67 цього Закону.
Отже, враховуючи, що після заміни відповідачем довідки, на підставі якої здійснювалося нарахування пенсії позивачки, останнім не приведено у відповідність рівень пенсії з урахуванням вимог та нормативно-правових актів, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, тобто не розраховано найбільш вигідний період заробітку для розрахунку пенсії, оскільки вибраний раніше найбільш вигідний період (1993 рік) після заміни довідки перестав бути таким. А відтак суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про задоволення позову.
Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.
Відповідно до   статті 350 КАС України   (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними   Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями   345,   349,   350,   355,   356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Бобровицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.
Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 грудня             2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                                                     А. Ю. Бучик

Судді:                                        А. І. Рибачук 

                                                                                                Л. В. Тацій