ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року	Львів	Справа № 460/1418/20 пров. № А/857/5785/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді         Шевчук С.М.
суддів                              Носа С.П., Кухтея Р.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом під головуванням судді Гудими Н.С., повний текст рішення складено 30 березня 2020 року) у справі № 460/1418/20 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, скасування постанови, суд –

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

У лютому 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулося до суду з позовом, в якому просило (враховуючи уточнені позовні вимоги) визнати неправомірними дії щодо винесення постанови про накладення штрафу в сумі 5100 грн від 14.02.2020 ВП №60890365 та скасувати цю постанову.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 у справі №460/659/19, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління ПФУ в Рівненській області провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.10.2017. На виконання вказаного рішення суду 28.08.2019 позивачем проведено перерахунок пенсії відповідному пенсіонеру та з моменту набрання рішенням суду законної сили (19.08.2019), останній отримує пенсію у новому розмірі. Позивач вказав, що доплата за період з 01.10.2017 по 18.08.2019 буде проведена відповідно до Постанови КМУ №649 від 22.08.2018 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів. Наголосив, що виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, а тому підстав вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, немає. Позивач вважає, що ним підтверджено вжиття конкретних заходів щодо повного виконання рішення суду у справі №460/659/19, відсутні вина або умисел на навмисне невиконання в повному обсязі рішення суду, а отже відсутні підстави для застосування щодо нього штрафу. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року позов Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та скасування постанови задоволено повністю.
Визнано протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) щодо винесення постанови від 14.02.2020 ВП №60890365 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штрафу в сумі 5100 грн.
Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 14.02.2020 ВП №60890365 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штрафу в сумі 5100 грн.
Стягнуто на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. 
На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції протиправно, всупереч положенням КАС України та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийняв оскаржуване рішення в порядку письмового провадження за його відсутності. 
Крім того, на думку апелянта, позиція суду першої інстанції щодо застосування до правовідносин, які виникли стосовно виплати Головним управлінням ПФУ у Рівненській області ОСОБА_1 доплати за період з 01.10.2017 по 18.08.2019рр на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі №460/659/19, Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» є неправильною. Відтак апелянт вважає, що відсутність бюджетного фінансування в даному випадку не є достатньою підставою для невиконання зазначеного вище судового рішення та покликається на відповідну практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.
На переконання апелянта судом також не спростовано доводів відповідачів та третьої особи стосовно відсутності у матеріалах справи доказів, які б підтверджували фактичну відсутність бюджетного фінансування у Головного управління ПФУ у Рівненській області для виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 у справі №460/659/19 та вжиття дієвих заходів для виконання вказаного рішення
Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направило на адресу суду лист від 22.05.2020року №9943 у якому  апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримало та просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позову. 
Позивач, відзив на апеляційну скаргу в установлені строки не подав.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 в судовому засіданні 28.05.2020 надав пояснення аналогічні доводам апеляційної скарги.
Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку та на електронну пошту, зазначену даними учасниками справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги особисто 28.05.2020, що підтверджується розпискою. В судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення  слухання справи не направляли.
З огляду на обставини щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду  апеляційної скарги  та положення  ст. 311 КАС України колегія суддів, вважає за можливе здійснити розгляд  апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.04.2019 рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/659/19, яке набрало законної сили 19.08.2019, визнано протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ в Рівненській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті призначеної пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, з 01.10.2017 у зв`язку із зміною розмірів посадового окладу прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону та зобов`язано Головне управління ПФУ у Рівненській області провести такий перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.10.2017 року (а.с.19-26). 
13.11.2019 року Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №460/659/19 про зобов`язання Головного управління ПФУ в Рівненській області виплатити ОСОБА_1 на підставі проведеного перерахунку пенсію за вислугу років з 01.10.2017року у зв`язку із зміною розмірів посадового окладу прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівникам прокуратури» та довідки Генеральної прокуратури України від 05.02.2019 №18-05зп про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. 
16.12.2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №60890365, згідно з якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №460/659/19, виданого Рівненським окружним  адміністративним судом 13.11.2019. Вказаною постановою встановлено строк виконання рішення суду боржником (ГУ ПФУ в Рівненській області) – 10 робочих днів (а.с.28).
02.01.2020 року листом за №65/08 Головне управління ПФУ в Рівненській області повідомило відповідача, що на виконання зобов`язальної частини рішення суду від 26.04.2019 у справі №460/659/19 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , доплата за період з 01.10.2017 по 18.08.2019 буде проведена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» за рахунок коштів державного бюджету (за певною бюджетною програмою), а тому просило закінчити виконавче провадження №60890365 (а.с.39).
14.02.2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального  управління Міністерства юстиції  (м.Львів), винесено постанову про накладення на ГУ ПФУ в Рівненській області штрафу за невиконання без поважних причин рішення суду у розмірі 5100 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с.38).
Вважаючи постанову державного виконавця про накладення штрафу протиправною, Головне управління ПФУ в Рівненській області звернулось до суду з позовом.
Відтак предметом цього спору є правомірність дій та постанови державного виконавця щодо накладення штрафу за невиконання боржником рішення суду без поважних причин.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог повністю, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду цієї адміністративної справи є чинна Постанова Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду», яка визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Цією постановою встановлено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику. Відтак, виплати пенсій можуть бути здійснені позивачем виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. 
Оскільки на час виникнення спірних відносин позивачеві не перераховані кошти з бюджету Пенсійного фонду України для фінансування виплат, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, то невиконання судового рішення Головним управлінням ПФУ в Рівненській області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, так як виплати не здійснилися не з вини позивача, а через об`єктивні обставини.

IV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (надалі – Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 3 Закону України № 1404-VIII визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.
Таким чином, правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Частиною 6 статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). 
Згідно з положеннями статті 63 цього Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.  
Таким чином, постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Відтак визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його волевиявлення.
В свою чергу, статтею 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.
Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника – фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб – 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника – юридичну особу – 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, яким визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету (надалі – Порядок №649).
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 у справі №640/5248/19 визнано протиправним та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.
Згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 у справі №640/5248/19, набрало законної сили 20.01.2020.
Водночас, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі №640/5248/19 зупинено дію рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019. 
Відповідно до пункту 2 Порядку №649 боржник – це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач – фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.
Згідно з пунктів 5, 6, 8 цього ж Порядку для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.
Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.
Пунктами 10, 11 Порядку №649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.
Системний аналіз вказаних норм дає суду підстави для висновку, що виплати пенсій можуть бути здійснені позивачем (територіальним органом пенсійного фонду) виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України в межах наявних бюджетних призначень. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. Крім того, відповідно до статтей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідного бюджетного асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. 
Наведене вище свідчить про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій здійснюється коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Поряд із цим, відповідно до пунктів 1, 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління ПФУ від 22.12.2014 №28-2 (надалі — Положення) головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі – головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі – Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі – управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду. Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.
Згідно з п. 3 вказаного Положення основними завданнями головного управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; забезпечення ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.
За змістом пункту 4 цього ж Положення головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює інші повноваження, визначені законом.
Відтак саме на головне управління ПФУ у Рівненській області покладено обов`язок із планування та забезпечення виконання бюджету Пенсійного фонду України із необхідним врахуванням у своїй діяльності актів Кабінету Міністрів України, зокрема і Порядку №649. При цьому слід звернути особливу увагу на наявність чи відсутність відповідного фінансового забезпечення та відповідно наявності чи відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами. 
З матеріалів справи вбачається, що Головне управління ПФУ в Рівненській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення суду від 26.04.2019 у справі №460/659/19, проте її виплата за період з 01.10.2017 по 18.08.2019 не здійснена у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, що підтверджується копією змін, що вносяться до бюджету Головного управління ПФУ в Рівненській області на 2019 рік та 2020рік.
Таким чином, невиконання судового рішення ГУ ПФУ в Рівненській області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Висновки аналогічного характеру викладені в постановах Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №560/523/19, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, Верховного Суду України від 24.03.2015 у справі №21-66а15. 
В силу вимог ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, тобто  коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
При цьому, не звернення позивача до суду із заявами про роз`яснення рішення суду та встановлення способу його виконання, жодним чином не спростовує поважність причин невиконання ним такого рішення у повному обсязі, а лише підтверджує зрозумілість позивачу відповідного судового рішення.
Враховуючи, що позивачем не повністю виконано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 у справі №460/659/19, зокрема, в частині виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.01.2017, через відсутність бюджетного фінансування, алгоритм отримання якого врегульовано державою у Порядку №649, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, то у позивача відсутні вина або умисел на навмисне невиконання в повному обсязі зазначеного рішення суду, а тому відсутні правові підстави для накладення на Головне управління Пенсійного фонду у Рівненській області штрафу.
Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець, приймаючи постанову про накладення штрафу від 14.02.2020, діяв необ`єктивно, необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин невиконання судового рішення, а тому такі дії неправомірні. Таким чином постанова про накладення штрафу від 14.02.2020 ВП №60890365 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в ч.2 ст.2 КАС України, а отже підлягає скасуванню.
Щодо доводів апелянта стосовно прийняття рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі № 460/1418/20 в порядку письмового провадження за його відсутності, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 287 КАС України  встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Відповідно до статті 268 КАС України справах, визначених зокрема статтею 287 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 супровідним листом від 24.03.2020 №460/1418/20/11268/20 направлено копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 23.03.2020 та повістку про виклик до суду в адміністративній справі (а.с. 52) 25.03.2020 що підтверджується відповідною відміткою (зворот а.с. 49). Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором №3300103817247 вказані документи вручені 30.03.2020 (а.с.108).
Таким чином позивач був належним чином повідомлений про час дату та місце засідання, його неприбуття в силу вимог КАС України не перешкоджало розгляду зазначеної справи, відтак у суду першої інстанції були наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.
З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального права, прийняті без порушень процесуального права, підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні. 
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі № 460/1418/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	Р. В. Кухтей  	

Повне судове рішення складено 18.06.2020.