ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2778/19  Номер провадження 22-ц/814/921/20	Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Обідіної О.І.
Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.
За участю секретаря Кальник А.М.
розглянула в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу адвоката Молодчина Володимира Петровича,  який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 31 січня 2020 року за заявою представника позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 – адвоката Голубенка Володимира Петровича про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2020 року адвокат Голубенко В.П. звернувся до суду в інтересах позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з заявою про забезпечення позову.
Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 31 січня 2020 року заяву представника позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 – адвоката Голубенка Володимира Петровича про забезпечення позову задоволено.
Заборонено Глобинській міській раді вчиняти будь-які дії, пов`язані з прийняттям рішення щодо земельної ділянки площею 38,1713 га, кадастровий номер 5320686000:00:012:0058, що належить Глобинській міській раді, форма власності комунальна, цільове призначення: землі запасу, з розташованими на ній багаторічними насадженнями, розташовану на території Глобинської міської ради Полтавської області.

Ухвала вмотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову у виді заборони вчиняти дії, пов`язані з прийняттям рішення щодо спірної земельної ділянки, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
В апеляційній скарзі адвокат Молодчин В.П.,  який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Зокрема вказує, що задовольняючи заяву про забезпечення позов, судом не взято до уваги, що позивачами не надано належних та допустимих доказів, що саме на земельній ділянці площею 38,1713 га, кадастровий номер 5320686000:00:012:0058, щодо якої суд застосував заборону вчиняти будь-які дії, знаходяться майнові паї позивачів. Вказує, що позивачами не надано суду доказів отримання ними сертифікатів на право на земельну частку (пай), виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі їм державних актів на право власності на землю. 
Представником позивачів адвокатом Голубенко В.П. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, вважаючи ухвалу місцевого суду такою, що винесена з додержанням норм процесуального права. Вказує, що доводи апелянта стосуються спору по суті, а не питання забезпечення позову, яке судом вирішено у відповідності до ст. 153 ЦПК України, з дотриманням принципу співмірності.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав. 
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом представника позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 – адвоката Голубенка Володимира Петровича до Глобинської міської об`єднаної територіальної громади, за участю третіх осіб: Приватного сільськогосподарського підприємства з орендними відносинами «Колос», виконавчого комітету Глобинської міської ради в особі відділу з питань державної реєстрації про визнання права користування земельною ділянкою.
Ухвалою суду від 30 січня 2020 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача  ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, представник позивачів вказував на те, що на спірній земельній ділянці згідно рішення зборів трудового колективу КСГП «Колос» від 18.10.1999 року розташовані майнові паї позивачів загального пайового фонду КСГП «Колос», іншими жителями м. Глобине подано заяви до Глобинської міської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації для передачі вказаної земельної ділянки у їх власність для ведення особистого селянського господарства. Стверджує, що фактично будучи власниками земельної ділянки, позивачі не мають можливості в повній мірі здійснювати свої права власника. 
Одночасно, представником позивачів подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Глобинській міській раді вчиняти будь-які дії, пов`язані з прийняттям рішення щодо земельної ділянки площею 38,1713 га, кадастровий номер 5320686000:00:012:0058, що належить Глобинській міській раді, форма власності комунальна, цільове призначення: землі запасу, з розташованими на ній багаторічними насадженнями, розташовану на території Глобинської міської ради Полтавської області.

Задовольняючи заяву адвоката Голубенка В.П., подану в інтересах позивачів, про забезпечення позову, суд дійшов висновку про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, встановивши при цьому наявність таких обставин. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, зважаючи на наступне.
Так, відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. 
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. 
Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. 
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
З матеріалів справи вбачається, що представник позивачів звернувся до суду з позовом до Глобинської міської об`єднаної територіальної громади про визнання права користування земельною ділянкою. 
Згодом, представником позивачів подано заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, відповідно до якої просять суд визнати за ними право користування земельною ділянкою площею 38,1713 га, кадастровий номер 5320686000:00:012:0058 , що належить Глобинській міській раді, та зобов`язати Глобинську міську раду укласти з ними відповідний договір оренди зазначеної земельної ділянки для використання розташованих на ній майнових паїв позивачів (багаторічних насаджень).
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд, керуючись положеннями п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, наклав заборону відповідачу - Глобинській міській раді вчиняти будь-які дії, пов`язані з прийняттям рішення щодо земельної ділянки площею 38,1713 га, кадастровий номер 5320686000:00:012:0058, що належить Глобинській міській раді. 
Проте, судом належним чином не з`ясовано обсяг позовних вимог, співмірність та відповідність заходів, які просить застосувати заявник в якості забезпечення позову заявленим позовним вимогам та колу учасників справи, доведеність та обґрунтованість необхідності вжиття саме такого виду заходів забезпечення позову, не конкретизувавши при цьому які саме дії в межах повноважень міської ради їй заборонено вчиняти. 
Так, накладаючи заборону Глобинській міській раді на вчинення будь-яких дій щодо спірної земельної ділянки судом не взято до уваги, що безпосереднім відповідачем у справі є Глобинська міська об`єднана територіальна громада, а виконавчий комітет Глобинської міської ради залучено до участі в справі в якості третьої особи. 
Покладаючи на відповідача заборону щодо вчинення будь-яких дій, пов`язаних з прийняттям рішення щодо спірної земельної ділянки, місцевий суд не конкретизував яку саме заборону він мав на увазі, з огляду на уточнені позовні вимоги про зобов`язання укласти з відповідачами договір оренди зазначеної земельної ділянки. 
Між тим, з огляду на позовні вимоги щодо визнання права користування земельною ділянкою і укладення договору оренди, а також положення п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», питання реєстрації речових прав, в тому числі і реєстрації договорів оренди землі, покладено на виконавчі комітети міських, селищних рад. 
У зв`язку з цим, Глобинська міська рада не наділена повноваженнями, які б могли перешкодити виконанню судового рішення в разі задоволення позовних вимог про укладання з позивачами договору оренди спірної земельної ділянки.
Разом з цим, з матеріалів справи слідує, що виконавчий комітет Глобинської міської ради в особі відділу з питань державної реєстрації приймає участь у справі в якості третьої особи.
Крім того, з доводів позовної заяви вбачається, що рішенням загальних зборів пайовиків ПСПОВ «Колос» Глобинського району позивачам виділено на суму їх майнових паїв сад площею 40 га в полі №5 (спільний майновий пай). Тобто визначено право власності позивачів на багаторічні насадження, розміщені на спірній земельній ділянці. Земельна ділянка площею 38,1713 га з цільовим призначенням – землі запасу, належить на праві комунальної власності Глобинській міській раді.
Колегія суддів звертає увагу, що заява представника позивачів про забезпечення позову належним чином не вмотивована, заявником не надано доказів на підтвердження вимог, а відсутність у доводах заяви про забезпечення позову конкретизації дій Глобинської міської ради, в межах її повноважень, на вчинення яких необхідно накласти заборону, позбавляє суд можливості оцінити співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам, їх обґрунтованість та адекватність.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. 
При цьому, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, визначених положеннями ст. 149 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування того чи іншого заходу забезпечення позову. 
Разом з цим, з мотивувальної частини ухвали місцевого суду взагалі не представляється можливим з`ясувати в чому полягає необхідність у вжитті заходів у спосіб покладення на відповідача заборони вчиняти будь-які дії, у зв`язку із такими загальними формулюваннями не можливо дійти висновку про співмірність позовних вимог з обраним судом заходом забезпечення.
Враховуючи, що суд першої інстанції не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу. 
За вказаних обставин, ухвала суду першої інстанції як постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в обраний позивачами спосіб. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Молодчина Володимира Петровича,  який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 31 січня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 – адвоката Голубенка Володимира Петровича про забезпечення позову.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 27 березня 2020 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.