ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року	Львів	Справа № 300/2443/19 пров. № А/857/2832/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Улицького В.З., Шавеля Р.М.,
при секретарі судового засідання:                     Герман О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року у справі №300/2443/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій (головуючий суддя першої інстанції Микитюк Р.В., розглянута за правилами спрощеного позовного провадження),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 17.06.1997 по 21.06.2012 працював на різних посадах в органах прокуратури України. 17.06.2008 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII управлінням Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області призначена та нарахована пенсія за вислугу років в розмірі 90% його заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2016 управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області зобов`язано провести з 01.01.2016 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 №1013 та ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розміру 90% від суми місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Київської області від 25.02.2016 №18ф-82, без обмеження граничного розміру пенсії, з подальшою виплатою пенсії у розмірі, встановленому після її перерахунку та виплатою різниці. Однак йому стало відомо, що у довідці прокуратури Київської області від 25.02.2016 №18ф-82 розмір місячної премії був помилково вказаний 90%, а не 150%, який нараховується і на теперішній час. Це в свою чергу і призвело до неправильного перерахунку призначеної йому пенсії згідно вище зазначеного рішення суду тобто було значно занижено розмір пенсії. У зв`язку з цим, позивач звернувся до прокуратури Київської області за довідкою про відповідний розмір заробітної плати та отримав оновлену довідку №18-180 вих. від 04.11.2019.

Для реалізації права на пенсійне забезпечення, позивач 12.11.2019 звернувся до відповідача з письмовою заявою про проведення відповідного коригування розміру до раніше перерахованої йому пенсії у 2016 з 01.01.2016 відповідно до рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2016. 06.12.2019 відповідачем на адресу позивача надано письмову відповідь про відсутність підстав для перерахунку пенсії (коригування її розміру) на підставі оновленої довідки прокуратури Київської області від 04.11.2019 №18-180 вих. 

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте внаслідок невірного застосування норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт у апеляційній скарзі вказує на те, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 з 17.06.1997 по 21.06.2012 працював на різних посадах в органах прокуратури України. 17.06.2008 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII управлінням Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області призначена та нарахована пенсія за вислугу років в розмірі 90% його заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2016 у справі №350/1276/16-а управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області зобов`язано провести з 01.01.2016 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 №1013 та ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розміру 90% від суми місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Київської області від 25.02.2016 №18ф-82, без обмеження граничного розміру пенсії, з подальшою виплатою пенсії у розмірі, встановленому після її перерахунку та виплатою різниці.

Однак позивачу стало відомо, що у довідці прокуратури Київської області від 25.02.2016 №18ф-82 розмір місячної премії був помилково вказаний 90%, а не 150%, який нараховується і на теперішній час.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до прокуратури Київської області за довідкою про відповідний розмір заробітної плати та отримав оновлену довідку №18-180 вих. від 04.11.2019.

Позивач 12.11.2019 звернувся до відповідача з письмовою заявою про проведення відповідного коригування (данарахування) розміру до раніше перерахованої йому пенсії у 2016 з 01.01.2016 відповідно до рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2016.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області листом за вих. №1520/Р-15 від 06.12.2019 позивачу надано письмову відповідь про відсутність підстав для перерахунку пенсії (коригування її розміру) на підставі оновленої довідки прокуратури Київської області від 04.11.2019 №18-180 вих.

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що відповідач здійснював свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а отже своїми діями права позивача не порушив.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру». Зокрема, статтею 50-1 цього Закону, за якою позивачу призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина тринадцята цієї статті).

Частина вісімнадцята статті 50-1 цього Закону у редакції, чинній до 1 січня 2015 року передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону №1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 1 січня 2015 року делегував Уряду.

Урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», згідно з Прикінцевими положеннями якого визнано такими, що втратив чинність Закон України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої , шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.

На час прийняття постанови Кабінетом міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013, з прийняттям якої позивач пов`язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час його звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру», що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

За частиною двадцятою статті 86 Закону №1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постанова Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова КМУ № 1013), якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 1 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

На час звернення позивача до пенсійного органу з новою заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII, якими частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII та частину 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином, з 1 грудня 2015 року - початку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013 та у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону України №1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа №711/6019/16-а) та від 26 серпня 2018 (справа №К/9901/43583/18) .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача законних підстав для здійснення позивачу перерахунку пенсії, відповідно до статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру», оскільки положення цієї статті втратили чинність.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 у справі №3-209/2018(2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 20 статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697VII (зі змінами) «Про прокуратуру», яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення частини 20 статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697VII (зі змінами) «Про прокуратуру», визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; установлено такий порядок виконання цього Рішення: частина 20 статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697VII (зі змінами) «Про прокуратуру» не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; частина 20 статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697VII (зі змінами) «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при вирішенні даної справи не взято до уваги вищевказане рішення Конституційного Суду України, оскільки положення частини 20 статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697VII (зі змінами) «Про прокуратуру», визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 13.12.2019, отже на час подання позивачем заяви до відповідача вказана норма закону діяла.

Щодо доводів апелянта про те, що право на перерахунок надано йому при призначенні пенсії і не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів, а відсутність постанови Кабінету Міністрів України про порядок перерахунку пенсії не є підставою для відмови в такому перерахунку є безпідставними і висновки суду не спростовують, оскільки відсутність правового регулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року у справі №300/2443/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 06.05.2020р.