Ухвала
Іменем України 
18 травня 2020 року
м. Київ
Справа № 404/4869/17
Провадження № 51 - 2304 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року щодо неї, 
встановив:
Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2019 року, залишеним без зміни ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, ОСОБА_4 засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і на неї покладено відповідні обов`язки.
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 порушує питання про перевірку вироку та ухвали щодо неї в касаційному порядку, просить їх змінити, перекваліфікувавши її дії зі ст. 185 ч. 3 КК України на ст. 185 ч. 1 КК України та призначити покарання за                        ст. 185 ч. 1 КК України у виді штрафу в мінімальному розмірі.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України. 
Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано  її копії з додатками до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає 1 комплекту копій).
Крім того, вимога засудженої ОСОБА_4 про необхідність призначення їй реального покарання у виді штрафу замість призначеного їй покарання із застосуванням          ст.ст. 75, 76 КК України не узгоджується із повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими ст. 436 КПК України, оскільки касаційний суд не може погіршувати становище засудженої особи. Правова позиція про те, що призначення засудженій особі реального покарання у виді штрафу замість призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого особу було звільнено з випробуванням, є погіршенням становища засудженого, сформульована в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року  (справа № 309/2466/18, касаційне провадження № 51 – 2770 кмо19).
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Залишення касаційної скарги без руху не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження. 
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 без руху.
Встановити засудженій ОСОБА_4 десятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.  
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3