ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 335/11918/17(2-а/335/551/2017)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Кругового О.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 27 жовтня 2017 року (головуючий суддя: Воробйов А.В) по адміністративній справі №335/11918/17(2а/335/551/2017), розглянутої в скороченому провадженні
за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання перерахувати і виплатити щомісячне грошове утримання, -
                                               
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 06.10.2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі – Центральне ОУ ПФУ м. Запоріжжя), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
зобов`язати відповідача з 01.09.2017 року здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на посаді судді Господарського суду Запорізької області, що складає 43  200 грн., без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного ним після виходу у відставку, з урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період;
присудити на його користь судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача; зобов`язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили. 
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем його права на перерахунок призначеного йому довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на посаді судді Господарського суду Запорізької області згідно приписів ч.4 ст. 142  Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402 –VIII від 02.06.2016 року (далі – Закон  №1402 –VIII), з посиланням на відсутність підстав для здійснення зазначеного перерахунку, виходячи з приписів розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 –VIII.
В запереченні на позов Центральне ОУ ПФУ м. Запоріжжя зазначає про безпідставність заявлених позивачем вимог, в зв`язку з чим просить у їх задоволенні відмовити.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено виходячи з відсутності підстав для перерахунку призначеного ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з приписів п.25  розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 –VIII.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на   доводах щодо невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Ухвалами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2018 року та від 05.02.2018 року колегією суддів у складі головуючого судді: Шальєвої В.А, суддів Білак С.В, Олефіренко Н.А. відкрито апеляційне провадження по справі №335/11918/17(2а/335/551/2017) та призначено її до розгляду в судовому засіданні.
У поданому 06.02.2018 року  відзиві на апеляційну скаргу Центральне ОУ ПФУ м. Запоріжжя зазначає про правомірність прийнятої судом першої інстанції постанови, в зв`язку з чим просить залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від  26.03.2018 року колегією суддів у складі головуючого судді: Шальєвої В.А, суддів Білак С.В, Олефіренко Н.А. задоволено клопотання представника позивача та зупинено апеляційне провадження по справі №335/11918/17(2а/335/551/2017) до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі за поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) окремих положень п. 4,7,8,9,11,13,14,17,20,22,23,25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 –VIII, положенням ст. 6, ч.1,2 ст. 8, ч.2 ст. 18, ч.1,2 ст. 24, ч. 1,2 ст. 55, ч. 1,5,6 ст. 126 Конституції України.
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 19.10.2018 року та від 22.05.2020 року колегією суддів у складі головуючого судді: Прокопчук Т.С., суддів Шлай А.В., Кругового О.О. справу №335/11918/17(2а/335/551/2017) прийнято до свого провадження, апеляційне провадження по справі поновлено, призначено її до розгляду в порядку письмового провадження на 09.06.2020 року.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2017 року відповідає, а вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що постановою Верховної Ради України № 634-VІІІ від 16.07.2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку; наказом виконуючого обов`язки голови Господарського суду Запорізької області Проскурякова К.В. № 12-к від 01.09.2015 року ОСОБА_1  відраховано зі складу суду у зв`язку з виходом у відставку.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2015 року визнано протиправними дії та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя з 01.09.2015 року призначити ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання судді на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, яка діяла на час подання ним заяви про відставку, тобто на 26.11.2014 року.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2016 року визнано протиправними дії та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя  з 08.06.2016 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Господарського суду Запорізької області № 09-13/692 від 16.06.2016 року в розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та з урахуванням виплачених з вказаної дати сум.
На даний час позивачу нараховуються та виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді, виходячи із 90% суддівської винагороди працюючого судді Господарського суду Запорізької області в сумі 24 000 грн.
Згідно інформації Господарського суду Запорізької області (а.с.19) в даному суді працює один суддя, який пройшов кваліфікаційне оцінювання та якому з 28.07.2017 року встановлено посадовий оклад 28 800 грн. з урахуванням регіонального коефіцієнту; щомісячна доплата за вислугу років 50 % - 14 400 грн., всього 43 200 грн.
На підставі даної інформації 14.09.2017 року позивач через свого представника звернувся до Центрального ОУ ПФУ м. Запоріжжя, що є правонаступником Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, з заявою про здійснення йому з 28.07.2017 року перерахунку призначеного щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 90%  грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (43  200 грн.), без обмеження граничного розміру, незалежно від одержаного ним після виходу у відставку заробітку, з урахуванням раніше проведених виплат.
Листом № 325/С-10 від 27.09.2017 року Центральне ОУ ПФУ м. Запоріжжя повідомило позивача, що підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці з урахуванням винагороди на посаді судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання відсутні, виходячи з приписів розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 –VIII.
Не погодившись з даною відмовою позивач звернувся до суду з вимогами щодо визнання бездіяльності відповідача протиправною та визначення йому зобов`язання з 01.09.2017 року здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на посаді судді Господарського суду Запорізької області, що складає 43  200 грн., без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного ним після виходу у відставку, з урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період.
Частиною 2    ст. 19 Конституції України     передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Статтею 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені        Конституцією        та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 –VIII, який рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року по справі №1-15/2018(4086/16) визнано неконституційни, визначав, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 % суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Аналіз п. 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 –VIII дозволяє виділити дві категорії суддів з різними умовами отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці:  (а) судді, які: 
-    пройшли кваліфікаційне оцінювання;
-    за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після 30.09.2016 року.
-    пропрацювали на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо них відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
На цих суддів поширюється дія Закону №1402 –VIII і вони мають право (набудуть після настання усіх передбачених Законом умов) на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років - додатково два відсотки грошового утримання судді.
(б) судді, які: вийшли у відставку після набрання чинності Законом №1402 –VIII, тобто після 30.09.2016 року.
Для цих суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону від 07.07.2010 року. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 % суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Про суддів, які вийшли у відставку до набрання чинності Законом №1402 –VIII, тобто до 30.09.2016 року, у п. 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» не зазначалося, оскільки предметом її регулювання було визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, а не відносини щодо перерахунку розміру грошового утримання.
Оскільки ОСОБА_1 вийшов у відставку до 30.09.2016 року, положення п. 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 –VIII на нього не поширюються.
Правовідносини щодо перерахунку розміру грошового утримання судді у відставці  на час виникнення спору і на теперішній час регулюються ч. 4 ст. 142 Закону №1402 –VIII, яка передбачає, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Застосування цієї правової норми передбачає, що для набуття права на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання необхідними є зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Конституційний Суд України у рішенні № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року зазначив, що конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці та довічного грошового утримання, що також є гарантією належного здійснення правосуддя.
Конституційний Суд України також звертав увагу, що умови та порядок здійснення професійних повноважень суддею визначають рівень його забезпечення у відставці.
Встановлення різних правових підстав для отримання довічного грошового утримання суддями (які пішли або підуть у відставку) за критеріями проходження ними кваліфікаційного оцінювання та підтвердження своєї відповідності займаній посаді засновано на конституційних приписах та вимогах Закону №1402 –VIII, якими ці приписи реалізовані.
Без проходження кваліфікаційного оцінювання на відповідність критеріям компетентності та доброчесності, а також без дотримання інших обов`язкових умов, передбачених Законом №1402 –VIII на протязі щонайменше трьох років, суддя, навіть за наявності підстав для виходу у відставку, не може отримувати довічне утримання у розмірі, визначеному в ст. 142 цього Закону.
Різниця у правах суддів, які вийшли у відставку до 30.09.2016 року, і суддів, які вийдуть у відставку, відпрацювавши в нових умовах щонайменше через три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, має конституційну основу та випливає з різних вимог, за яких особа набуває (підтверджує) статус судді та у яких здійснюється правосуддя.
Така різниця має місце і щодо працюючих суддів, оскільки право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених Законом №1402 –VIII мають лише ті з них, хто за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру суддівської винагороди працюючого судді, а виплата збільшеного розміру суддівської винагороди відповідно до Закону №1402 –VIII залежить від проходження та результату кваліфікаційного оцінювання.
Якщо проходження і результат кваліфікаційного оцінювання має значення для визначення розміру суддівської винагороди працюючих суддів, а також для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, який йде у відставку через три роки після оцінювання, то ця ж сама обставина повинна братися до уваги і під час перерахунку цього ж виду утримання і для суддів, які вийшли у відставку раніше до 30.09.2016 року. 
Інше застосування положень ч. 4 ст. 142 Закону №1402 –VIII призвело б до того, що судді, які вийшли у відставку до 30.09.2016 року і жодного дня не працювали в умовах, коли конституційні вимоги до судді суттєво підвищилися, отримували б грошове утримання у розмірі, більшому, ніж судді, які підтвердили відповідність цим вимогам (пройшли кваліфікаційне оцінювання) і відпрацювали в таких умовах щонайменше три роки.
Відтак, посада судді, який вийшов у відставку до 30.09.2016, не є «відповідною», рівнозначною посаді судді того самого суду, який пройшов кваліфікаційне оцінювання, підтвердив здатність здійснювати судочинство і продовжує працювати у цьому суду. 
Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним адміністративним судом  Верховного Суду в постанові від 01.11.2018 року та Великою Палатою Верховного Суду в рішенні від 13.05.2020 року по зразковій справі №0640/3835/18.
Оскільки ОСОБА_1 вийшов у відставку до 30.09.2016 року, кваліфікаційне оцінювання не проходив, відповідачем вірно відмовлено йому у здійсненні перерахунку та виплаті призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці  в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на посаді судді Господарського суду Запорізької області та який пройшов кваліфікаційне оцінювання (43  200 грн.), що свідчить про відсутність підстав для задоволення заявлених ним позовних вимог.
Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.
Оскільки судом першої інстанції винесено постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Постанову Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 27 жовтня 2017 року по адміністративній справі №335/11918/17(2а/335/551/2017) – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 09 червня 2020 року, є остаточною та оскарженню не підлягає.   

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий