22.06.20
22-ц/812/1014/20
Єдиний унікальний номер судової справи: 467/1274/18
Провадження № 22-ц/812/1014/20 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.

Постанова
іменем України
22 червня 2020 року                         м. Миколаїв          Справа № 467/1274/18
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Самчишиної Н.В.,
суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Богуславською О.М.,
за участю: представника заявника  ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 , 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в його інтересах представником ОСОБА_4 , на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Явіци І.В., присяжних Лаврик Л.І., Доротюк А.А., в приміщені цього ж суду того ж дня о 10 год. 56 хв., дата складення повного тексту не зазначена, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Арбузинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (Арбузинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області), Благодатненська сільська рада Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_3 , про оголошення фізичної особи померлою,

встановив:
15 листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення свого племінника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області померлим.
В обґрунтування заяви зазначала, що  ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її рідна сестра ОСОБА_6 , яка за життя була опікуном свого хворого на психічні розлади сина ОСОБА_5 .
У молодому віці ОСОБА_5 внаслідок отриманих травм переніс операцію з видалення частини мозку, у зв`язку з чим часто поводив себе неадекватно, стаціонарно проходив лікування в психіатричній лікарні, а з 1994 року безстроково мав 3-тю групу інвалідності та отримував пенсію.
Після смерті своєї сестри заявниця придбала своєму племіннику ОСОБА_5 будинок в с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, оскільки той, в якому він проживав раніше зруйнувався та доглядала за ним. 
У 2009 році ОСОБА_5 повідомив, що найнявся на роботу з випасу худоби, зібрав свої речі та зник з місця проживання. Заявник зверталася до міліції із заявами про його зникнення, його оголошували у розшук, але жодних результатів це не дало. 
Посилаючись на те, що з 2009 року про ОСОБА_5 відсутні будь-які відомості, його місцеперебування не відоме, у той час як він самостійно не в змозі про себе піклуватись через постійне загострення психічної хвороби, заявник вважаючи, що ОСОБА_5 давно немає в живих, просила суд оголосити його померлим з метою прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її сестри ОСОБА_7 та після його смерті.
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2019 року залучено ОСОБА_3 до участі у справі у якості заінтересованої особи. 
Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено. 
Оголошено  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області померлим. Ухвалено, що днем його смерті необхідно вважати день набрання рішенням суду законної сили.
Задовольняючи заяву  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що обставини, з якими закон пов`язує оголошення фізичної особи померлою судом встановлені та не проживання ОСОБА_5 за місцем постійного проживання, у сукупності з даними про те, що він не отримував будь-яких доходів, у тому числі, й належних йому пенсійних виплат, не мав закордонного паспорта і не перебував на обліках органів соціального захисту і Пенсійного фонду України, а також з огляду на наявність у нього психічного захворювання, яке здатне впливати на його поведінку, зокрема, в побуті та соціумі, є достатньою підставою для оголошення його померлим.
У травні 2020 року заінтересована особа ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та порушення судом норм як матеріального так і процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не звернув уваги на той факт, що лише 06 березня 2018 року саме ОСОБА_3 звернувся до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області із заявою про розшук ОСОБА_5 за заявою якого були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018150130000102 та заведено оперативно-розшукову справу № 0518-003, у рамках якої ОСОБА_5 оголошено у державний розшук, як безвісно зниклу особу. 
Таким чином, на час подання ОСОБА_1 заяви про оголошення померлим свого племінника ОСОБА_5 не минуло трьох років, як того вимагає стаття 46 ЦК України. 
Окрім цього, на думку ОСОБА_3 , судом не враховано практику Верховного суду у справах № 461/424/15-ц 27 листопада 2019 року, № 226/3053/18 від 06 листопада 2019 року, № 359/4864/17 від 30 травня 2019 року та № 638/18251/16-ц від 19 березня 2019 року стосовно того, що для задоволення заяв про оголошення фізичної особи померлою, окрім тривалої відсутності особи за місцем проживання необхідна сукупність й інших факторів, зокрема зазначення обставин, що загрожували б життю особи і надавали б підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, які заявницею взагалі не наведені. 
До того ж, в апеляційній сказі ОСОБА_3 звертав увагу на те, що свідок ОСОБА_8 надав чіткі пояснення, що ОСОБА_5 поїхав на роботу у с. Олександрівка, Вознесенського району, Миколаївської області, конкретно описав будинок в якому ОСОБА_5 залишався працювати, приблизно вказав координати цього будинку та місцезнаходження. 
Проте ні заявник, ні інші родичі ОСОБА_5 його за цією адресою не шукали та не з`ясовували його місце перебування до того часу поки не дізналися, що ОСОБА_5 склав заповіт на його ім`я. 
Також в апеляційній скарзі зазначено, що оголошення особи померлою не призначено для досягнення мети набуття права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, що свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 ознак зловживання правом.
Відзивів на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано.
Заінтересовані особи у справі без поважних причин не з`явилися в судове засідання, тому справу розглянуто за їхньої відсутності. 
Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що обставини, з якими закон пов`язує оголошення фізичної особи померлою судом встановлені та не проживання ОСОБА_5 за місцем постійного проживання у сукупності з даними про те, що він не отримував будь – яких доходів, у тому числі, й належних йому пенсійних виплат, не мав закордонного паспорта і не перебував на обліках органів соціального захисту і Пенсійного фонду України, а також з огляду на наявність у нього психічного захворювання, яке здатне впливати на його поведінку, зокрема, в побуті та соціумі, є достатньою підставою для оголошення його померлим.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.
Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Рішення про оголошення фізичної особи померлої може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. 
Виняток встановлений у частині другій статті 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.
Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої статті 46 ЦК України.
Розглядаючи справу вказаної категорії, судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.
Судом установлено, що ОСОБА_5 є племінником ОСОБА_1 , опікуном якого, на підставі рішення виконавчого комітету Благодатненської ради народних депутатів Арбузинського району від 27 травня 1996 року, за життя до ІНФОРМАЦІЯ_2 була його мати, рідна сестра заявника, ОСОБА_6 .
ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 .
У зв`язку із захворюванням, пов`язаним з абсцесом скроневої долі мозку, йому було установлено 3-ю групу інвалідності та він періодично проходив лікування у Миколаївській обласній психіатричної лікарні № 2. 
З пояснень заявника та показань свідків  ОСОБА_9 ,  ОСОБА_10 , які є двоюрідними сестрою та братом  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_11 ,  ОСОБА_12 ,  ОСОБА_8  установлено, що після смерті своєї матері ОСОБА_5 проживав один і через деякий час разом із односельчанами виїхав на роботу з випасу худоби до с. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області. 
Після цього відомості про його місцеперебування та/або місцезнаходження у місці постійного проживання відсутні.
На обліку в Управлінні соціального захисту населення Арбузинської РДА Миколаївської області ОСОБА_13 В.М. не перебував і за державними допомогами не звертався. Інформація про його доходи за період з 2007 року по 2016 рік відсутня. 
Також судом установлено, що наявності актових записів про народження дітей, шлюб та розірвання шлюбу Арбузинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області відносно ОСОБА_5 по території відділу виявлено не було. 
Житловий будинок ОСОБА_5 , що розташований по АДРЕСА_2 зруйнований, подвір`я занедбане, присадибна ділянка не приватизована, зареєстрованих осіб за адресою будинку немає.
За період з 01 січня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , як отримувач різних видів державних допомог та житлових субсидій, на обліку в Управлінні соціального захисту населення Арбузинської РДА Миколаївської області не перебував, учасником виконавчих проваджень, що здійснюються на території Арбузинського району Миколаївської області ОСОБА_5 не являвся, відомості про його доходи за період з І кварталу 2009 року по ІІ квартал 2019 року відсутні.
До травня 2007 року ОСОБА_5 отримував пенсію по інвалідності, однак, за період з червня по грудень 2007 року пенсія ним не отримувалась, через що пенсійні виплати повертались на рахунок Пенсійного форду, а з 01 січня 2008 року особовий рахунок ОСОБА_5 закрито і з цього часу він за поновленням виплат він не звертався, інформація про страхувальників (роботодавців), які б звітували про нарахування ОСОБА_5 заробітної плати та відрахувань на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2009 року по 31 липня 2019 року відсутня.
ОСОБА_5 не документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон і з приводу оформлення документів для виїзду на постійне місце проживання до Арбузинського РС УДАМ не звертався.
Обґрунтовуючи підставність заяви, ОСОБА_1 стверджувала, що ОСОБА_5 у місці його постійного проживання в с. Благодатне, Арбузинського району з 2009 року не з`являвся. У 2009 році повідомивши про те, що найнявся на роботу з випасу худоби, зібрав свої речі та зник з місця проживання, з цього часу його ніхто не бачив. Її звернення до міліції із заявами про його зникнення, жодних результатів не дали.
Як встановлено з пояснень заявника та показів вищевказаних свідків, у 2007 році ОСОБА_5 разом з односільчанами поїхав працевлаштовувався на роботу в с. Олександрівку Вознесенського району.
Між тим належних та допустимих доказів про те, що заявник починаючи з 2009 року по 2018 рік зверталась із заявами до правоохоронних органів щодо розшуку її племінника, який найнявся на роботу та зник з місця проживання, з`ясування обставин можливого перебування ОСОБА_5 в с. Олександрівка Вознесенського району, до суду надано не було.

Постановою Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області від 18 квітня 2009 року відмовлено у порушенні кримінальної справи за заявою доньки заявника ОСОБА_9 від 10 квітня 2009 року щодо втрати з травня 2007 року зв`язку з ОСОБА_5 , через те, що встановити його місцезнаходження не представилось можливим. 
При цьому, ОСОБА_5 в розшук Арбузинським РВ УМВС не оголошувався (т. 2 а.с.103-104).
Лише 16 березня 2018 року заведена оперативно-розшукова справа категорії «Розшук» №0518-003 про розшук ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_3 від 06 березня 2018 року щодо безвісного зникнення ОСОБА_5 з 2007 року, який пішов з дому та місце знаходження якого невідоме. Відомості по факту зникнення ОСОБА_5 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише 06 березня 2018 року (т. 1 а.с.88). 
На час розгляду та вирішення справи судом першої інстанції продовжувались проводитися розшукові заходи направлені на встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 та його розшук тривав.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 , оскільки не проживання ОСОБА_5 за місцем проживання, реєстрації, з огляду на те, що правоохоронними органами його розшук триває, не є достатньою підставою для оголошення його померлим.
На думку колегії суддів, відсутність даних про доходи та саме по собі наявне психічне захворювання у ОСОБА_5 не є підставами для припущення його смерті.
Отже, вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування заявником суду не надано.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою Арбузинського районного суду від 30 листопада 1995 року у кримінальній справі №1-103/95 ОСОБА_5 застосовані примусові заходи медичного характеру – поміщення в психіатричну лікарню з посиленим режимом нагляду.
За повідомленням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 травня 2020 року кримінальна справа знищена у зв`язку з закінченням строку зберігання. В архіві суду відсутні рішення про скасування вищевказаних заходів, застосованих до ОСОБА_5 .
Згідно довідки Арбузинської ЦРЛ №01-319-10 від 07 березня 2018 року ОСОБА_5 з 1989 року перебував на «Д» обліку у лікаря психіатра з діагнозом: помірна розумова відсталість, судомний синдром. Знятий з обліку в I кв 2009 року в зв`язку з оформленням до психоневрологічного інтернату (т. 1 а.с.107).
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про недоведеність обставин, на підставі яких можливо було б зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_5 , оскільки одне лише не проживання за місцем реєстрації не є достатньою підставою для оголошення його померлим. 
Отже, відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки вимоги її заяви ґрунтуються на припущеннях.
Оскільки суд першої інстанції був іншої думки та вважав обґрунтованою заяву ОСОБА_1 , то на підставі пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в задоволенні заяви про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно квитанції від 29 квітня 2020 року ОСОБА_3 за розгляд його апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 631 грн. 50 коп. (а.с.190 т.2).
Проте судовий збір за подачу та розгляд апеляційної скарги становить 528 грн. 60 коп. (352,40 х 150%), який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 . 
Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в його інтересах представником ОСОБА_4 , задовольнити.
Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Між Праця Арбузинського району Миколаївської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір за подачу та розгляд апеляційної скарги в розмірі 528 (п`ятсот двадцять вісім) грн. 60 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                Н.В. Самчишина

Судді:                                                        П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 22 червня 2020 року.