Ухвала
 
07 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 573/1445/15-к
провадження № 51-129ск17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 18 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 16 грудня 2016 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 звернулися до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 березня 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції зазначено про необхідність належно обґрунтувати у чому полягає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та конкретизувати яким чином ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість судових рішень та були б підставою для скасування вироку та ухвали касаційним судом. Крім того, звернено увагу на те, що доводи щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які були зазначені у касаційній скарзі, не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 подали касаційну скаргу, перевіривши яку, Касаційний кримінальний суд установив, що зазначені в ухвалі Верховного Суду від 03 березня 2020 року недоліки касаційної скарги не усунуті.
Зокрема, у виправленій, на думку засудженого ОСОБА_4 та його захисника 
ОСОБА_5 , касаційній скарзі,  посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону належного обґрунтування зазначеним доводам не навели, а також не конкретизували, яким чином ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість судових рішень та були б безумовною підставою для скасування вироку та ухвали касаційним судом.Крім того, у виправленій касаційний скарзі засуджений та його захисник посилаються на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, але обґрунтування зазначеним доводам також не наводять та не вказують, з огляду на положення ст. 413 КПК, на такі порушення судами першої та апеляційної інстанції, що були б підставою для скасування судових рішень.     
Разом з тим, захисник та засуджений на обґрунтування своєї скарги наводять доводи щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи
на те, що недоліки касаційної скарги не усунуті, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особам, які її подали.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 18 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 16 грудня 2016 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	   ОСОБА_6 	ОСОБА_3 	
Судді: