УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/2679/18 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В. 
Категорія 47    Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/2679/18 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області, про скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Зубчук І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що у 1996 році набув право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,29 га, яка розташована на території Левківської сільської ради Житомирської області та призначена для ведення особистого підсобного господарства. Вказана земельна ділянка складається із двох ділянок: площею 0,12 га та площею 0,17 га. Суміжним землевласником є ОСОБА_2 , яка у 2009 році приватизувала земельну ділянку площею 0,21 га, призначену для ведення особистого селянського господарства.
Позивач також вказує, що оскільки ОСОБА_2 постійно порушувала межі належної йому земельної ділянки, з метою захисту своїх прав він змушений був звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Під час розгляду даної справи було проведено земельно-технічну експертизу, якою встановлений факт накладення суміжних земельних діоянок. При цьому, у висновку зазначено, що площа земельної ділянки, яка перебуває у його фактичному користуванні, становить 0,1680 га, що не відповідає площі 0,1700 га, яка зазначена у державному акті. В свою чергу, площа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_2 , становить 0,1928 га, що не відповідає площі 0, 1900 га, вказаної у державному акті. 
ОСОБА_1 вважає, що оскільки при приватизації у 1996 році належної йому земельної діянки були визначено її межі, конфігурація та площа, то саме у 2009 році під час оформлення документації із землеустрою при передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 були допущені помилки, що призвели до накладення цих земельних ділянок. Під час виготовлення державного акта на належну відповідачці земельну ділянку були порушені межові знаки його земельної ділянки та зменшено її розмір.
Враховуючи вищезазначене, позивач просив скасувати рішення Левківської сільської ради від 26 червня 2009 року в частині затвердження технічної документації із землесутрою щодо встановлення меж земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення державного акта на право власності на землю ОСОБА_2 , а також визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,2100 га, кадастровий номер 1822084100:03:003:0093, виданий 17 листопада 2009 року на ім`я ОСОБА_2 .
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено.
       Скасовано рішення Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області 34 сесії 5 скликання від 26 червня 2009 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки в частині затвердження технічної документації та надання дозволу на виготовлення державного акта ОСОБА_2 .
       Визнано недійсним виданий 17 листопада 2009 року ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0, 21 га, яка розташована в с. Левків Житомирського району Житомирської області.
       Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
       Зокрема, зазначає, що позивач надав згоду на погодження меж належної їй земельної ділянки, про що свідчить його підпис у протоколі. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що вона порушила право власності позивача.
       Окрім того, суд залишив поза увагою, ту обставину, що ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом з порушенням строків позовної давсності.
       У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача – адвокат Маковій О.Є., зазначив, що суд обгрунтовано взяв до уваги експертний висновок, яким встановлено, що площа земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , є меншою, ніж зазначено у державному акті, а площа належної ОСОБА_2 земельної ділянки не відповідає площі, вказаній у державному акті, та є більшою. Отже, зменшення належної позивачеві земельної ділянки відбулось за рахунок накладення на неї земельної ділянки ОСОБА_2 . 
       Також звертає увагу суду на ту обставину, що наявність підпису позивача у протоколі погодження межі земельної ділянки ОСОБА_2 , не свідчить про відсутність між ними спору. Так, при підписанні даного протоколу позивач погодився з тим, що довжина однієї із сторін земельної ділянки ОСОБА_2 становитиме 14,40 м. В подальшому парамерти належної їй земельної ділянки були змінені: у фактичному користуванні перебуває земельна ділянка, одна із сторін якої становить 7,13 м, до земельного кадастру були внесені координати з довжиною цієї строни 9,40 м, а в державному акті вказано 10,37 м. Зазначена невідповідність позбавляє можливості внести до ДЗК дані щодо цієї земельної ділянки, які б відповідали інформації у державному акті. Отже, Левківська сільська рада погодила технічну документацію та видала ОСОБА_2 державний акт із зазначенням параметрів, які не відповідають фактичному користуванню належної позивачеві земельної ділянки.
        В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник підтримали апеляційну скаргу.
       На думку позивача та його представника, апеляційна скарга є безпідставною.
       Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.ч1,2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Частиною 3 даної норми також передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання цих прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,29 га, яка розташована на території Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, та призначена для ведення особистого підсобного господарства. Дана земельна ділянка складається з двох ділянок: площею 0,12 га та 0,17 га. Вказана обставина підтверджується державним актом про право приватної власності на землю, виданого 23 жовтня 1996 року.
Рішенням Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 26 червня 2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та передано у власність ОСОБА_2 земельні ділянки загальною площею 0,5550 га, в тому числі 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,3050 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .
На підставі даного рішення 17 листопада 2009 року ОСОБА_2 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2100 га, яка розташована на території Левківської сільської ради та призначена для ведення особистого селянського господарства.
Належні сторонам земельні ділянки є суміжними.
Матеріали справи також свідчать, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.
При цьому, суд виходив з того, що накладення земельних ділянок сторін виникло внаслідок допущених помилок у технічних документаціях та правовстановлюючих документах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Під час розгляду цієї справи ухвалою суду призначено земельно-технічну експертизу, якою встановлено, що у фактичному користуванні ОСОБА_3 перебуває земельна ділянка площею 0,1680 га, що не відповідає площі 0,1700 га, яка внесена до ДЗК на підставі відповідної документації із землеустрою. Площа земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 , становить 0,1928 га та не відповідає площі 0,1900 га, яка внесена до ДЗК на підставі відповідної документації із землеустрою. 
Експерт також зазначила, що місце розташування земельних ділянок, внесених в автоматизовану систему ДЗК, не відповідає фактичному розташуванню.
Дана невідповідність місцерозташування земельних ділянок згідно з каталогом координат, наявних в документаціях із землеустрою, призвела до «накладки» ( межі однієї земельної ділянки перетинають іншу).
Отже, вказана обставина свідчить про те, що фактичне користування земельними ділянками, які належать сторонам, не відповідає технічним документаціям на ці земельні ділянки, а також даним, внесеним до ДЗК. Така невідповідність стосується як земельної ділянки позивача, так й земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 . Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що внаслідок допущеної помилки при виготовленні технічної документації та державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_2 були порушені права ОСОБА_1 .
Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.
За таких обставин, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  задовольнити.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Відмовити у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області про скасування рішення Левківської сільської ради та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: