ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020                        місто Дніпро                    Справа №  904/5934/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Орєшкіної Е.В. (доповідач), 
суддів  Широбокової Л.П., Подобєда І.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2020 (повний текст оформлений 14.02.2020, суддя Новікова Р.Г.) у справі №904/5934/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма", м. Харків 
до Закритого акціонерного товариства "Промважмаш", м. Дніпро 
про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 49159 грн. 20коп., 3% річних в розмірі 1228 грн.3 1коп., інфляційної складової в розмірі 1537,12 грн., - 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Закритого акціонерного товариства "Промважмаш" на свою користь  49 159 грн. 20 коп. безпідставно набутих коштів, 1 228 грн. 31 коп.  3% річних, 1 537 грн. 12 коп. інфляційних втрат. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2020 у справі №904/5934/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що внаслідок обміну між позивачем та відповідачем документами та вчинення позивачем дій по оплаті між сторонами має місце правочин з поставки товару, яким  узгоджено необхідні істотні умови для даного виду правочинів: предмет поставки, його кількість, ціну, вартість та умови поставки; наявність між сторонами правочину, вчиненого у письмовій формі, який зафіксований у декількох документах, є достатньою правовою підставою для набуття майна (отримання грошей).
Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що відсутність між сторонами договірних взаємовідносин не доводиться поданими з боку позивача доказами, а подання позову про повернення передоплати є передчасним, оскільки позивач не звернувся до відповідача з вимогою про поставку, за умови відсутності якої в подальшому у позивача виникає право на повернення передплати. Відповідач набув грошові кошти за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, тому місцевий  господарський суд дійшов висновку про помилковість посилань позивача на те, що оспорювана сума є отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України.
Оскільки місцевий господарський суд дійшов до висновку про відмову у стягненні безпідставно набутих коштів, судом відмовлено і у задоволенні позову про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, які нараховані на вказану суму. 
Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду,  Товариство з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2020 у справі №904/5934/19  у повному обсязі, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про існування між сторонами договірних відносин щодо поставки товару, оскільки в результаті переговорів щодо поставки валу-шестерні 023839-12б та колеса зубчатого 023839-14а, сторонами так і не досягнуто згоди на поставку вказаного товару. Так, відповідачем виставлений рахунок-фактура СФ-0079 від 24.01.2019 на оплату валу-шестерні 023839-12б та колеса зубчатого 023839-14а на суму 98 318,40 грн. зі строком дії до 25.01.2019, тобто зроблена пропозиція про оплату товару зі строком дії до 25.01.2019, водночас позивачем 28.01.2019 здійснено оплату вказаного рахунку у сумі 49 159,20 грн., тобто вчинені дії поза межами встановленого у пропозиції строку та не у запропонованій у пропозиції сумі, що свідчить про неприйняття пропозиції відповідача та неукладеність договору, оскільки прийняття пропозиції повинно бути повним та безумовним. 
Апелянт зазначає, що між сторонами відсутні договірні зобов`язання (переговори не закінчились укладенням договору), тому перерахована позивачем сума 49 159,20 грн. є безпідставно набутим майном та підлягає поверненню позивачу відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України. При цьому апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на безпідставність неприйняття місцевим господарським судом відповіді на заяву із запереченнями, оскільки відповідь була направлена на електронну адресу суду для оперативності, а оригінал - поштою. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2020 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів              Широбокової Л.П., Подобєда  І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2020 у справі №904/5934/19, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження. 
06.05.2020 від Закритого акціонерного товариства "Промважмаш" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Відповідач вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів (копія електронного листування сторін, рахунок на оплату, платіжне доручення, тощо), які підтверджують  фактичне укладення сторонами договору поставки у спрощеній формі та, відповідно, наявність правової підстави для отримання коштів у сумі 49 159,20 грн.
Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)
Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які  перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню.
Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 24.01.2019 Закрите акціонерне товариство "Промважмаш" виставило Товариству з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" рахунок-фактуру №СФ-0079 на оплату валу-шестерні 023839-12б та колеса зубчатого 023839-14а на загальну суму 98318,40 грн. зі строком дії до 25.10.2019.
28.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" згідно платіжного доручення №4304 від 28.01.2019 перерахувало Закритому акціонерному товариству "Промважмаш" грошові кошти у сумі 49159,20 грн. з призначенням платежу:  "За товар згідно рахунку №СФ-0079 від 24.01.2019".
10.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" направило на адресу Закритого акціонерного товариства "Промважмаш" претензію №08/10 від 08.10.2019,  в якій просило протягом семи днів з дня отримання претензії повернути йому грошові кошти у розмірі 49159,20 грн., посилаючись на те, що кошти перераховані помилково та на положення статті 1212 Цивільного кодексу України. 
Факт направлення Закритому акціонерному товариству "Промважмаш"  претензії №08/10 від 08.10.2019 підтверджується наданими позивачем фіскальним чеком підприємства зв`язку від 10.10.2019, поштовою накладною №6110801993658, описом вкладення у цінний лист з відміткою пошти від 10.10.2019. Згідно з довідкою Укрпошти поштове відправлення було повернено "за закінченням встановленого строку зберігання".
Товариство з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" посилається на недосягнення сторонами згоди щодо поставки товару, помилкове перерахування коштів на рахунок Закритого акціонерного товариства "Промважмаш" та просить повернути безпідставно набуте майно (грошові кошти), проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору. 
Предметом спору є стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 49 159,20 грн. та 3% річних, інфляційних втрат, нарахованих на вказану суму.  
Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відповідно до статей 11,  629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з приписами статей  6,  627,  628  та  638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 2  статті 180 Господарського кодексу України  господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбаченому законом порядку та формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом або необхідні для договорів даного типу, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України). 
Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
За приписами частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частин 1-2 статті 205 цього Кодексу правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Частиною 1статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За приписами статті 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти зокрема, правочини між юридичними особами.
Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Сторона, яка одержала проект договору, у разі якщо його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини 1 цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.
За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робить застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні - два примірника протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.
У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами  Цивільного кодексу України (частина 8 статті 181 Господарського кодексу України). 
Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд дійшов висновку, що внаслідок обміну між позивачем та відповідачем документами та вчинення позивачем дій по оплаті, між сторонами має місце правочин з поставки товару; при цьому  сторонами узгоджено усі необхідні істотні умови для даного виду правочинів: узгоджено предмет поставки, його кількість, ціну, вартість та умови поставки.
Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на неукладеність між сторонами договору, з посиланням на те, що виставлений відповідачем рахунок-фактура СФ-0079 від 24.01.2019 на оплату валу-шестерні 023839-12б та колеса зубчатого 023839-14а на суму 98 318,40 грн. зі строком дії до 25.01.2019 (пропозиція про оплату товару у сумі 98 318,40 грн. у строк до 25.01.2019) позивачем 28.01.2019 частково оплачено у сумі 49 159,20 грн., тобто вчинені дії поза межами встановленого у пропозиції строку та не у запропонованій у пропозиції сумі (не відбулося прийняття пропозиції).
Апеляційний господарський суд погоджується із такими доводами апелянта, оскільки матеріалами справи не підтверджується укладення між сторонами господарського договору на поставку валу-шестерні 023839-12б та колеса зубчатого 023839-14а в порядку, встановленому статтею 181 Господарського кодексу України та досягнення істотних умов (предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України), тому такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся (частина 8 статті 181 Господарського кодексу України).
Також апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта про те, що договір на поставку валу-шестерні 023839-12б та колеса зубчатого 023839-14а не було укладено і у порядку, встановленому статтями 641, 642, 643, 644 Цивільного кодексу України, оскільки на пропозицію Закритого акціонерного товариства "Промважмаш" здійснити оплату валу-шестерні 023839-12б та колеса зубчатого 023839-14а у сумі 98318,40 грн. до 25.10.2019 (пропозиція) Товариство з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" 28.01.2019 здійснило оплату лише у сумі                  49 159,20 грн. (поза межами строку пропозиції та не у вставленому у пропозиції розмірі).
Між тим, відповідно до статті 642 Цивільного кодексу України   відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. 
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку (стаття 644 Цивільного кодексу України). 
Таким чином, доказів укладення сторонами договорів матеріали справи не містять. Докази існування між сторонами інших зобов`язань, за якими позивач мав сплатити відповідачеві кошти, також в матеріалах справи відсутні.
З урахуванням наведеного апеляційний господарський суд вважає помилковими висновки місцевого господарського суду про наявність між сторонами договору поставки, укладеного у спрощений спосіб, та погоджується із доводами апелянта про відсутність між сторонами договірних відносин з огляду на неукладеність договору  на поставку валу-шестерні 023839-12б та колеса зубчатого 023839-14а. 
Таким чином, сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" на підставі платіжного доручення №4304 від 28.01.2019 грошові кошти у сумі 49 159,20 грн. є помилково перерахованими та безпідставно набутими відповідачем.
Доказів повернення відповідачем грошових коштів у розмірі 49 159,20 грн. відповідач не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.
У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,  стаття 1212 Цивільного кодексу України  може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами правочину, апеляційний господарський суд погоджується щодо обґрунтованості посилань позивача на те, що оспорювана сума отримана відповідачем безпідставно в розумінні  статті 1212 Цивільного кодексу України.
Відповідно до   статті 625 Цивільного кодексу України   боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем нараховані та заявлені до стягнення 3% річних за період з 03.02.2019 по 03.12.2019 в розмірі 1 228,31 грн., інфляційні збитки за період з лютого 2019 року по  жовтень 2019 року в розмірі 1 537,12 грн.
Статтю 625 Цивільного кодексу України розміщено у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України. Отже, положення розділу І книги 5 Цивільного кодексу України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 Цивільного кодексу України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 Цивільного кодексу України).
Таким чином, дія статті 625 Цивільного кодексу України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17, від 16.05.2018 у справі №14-16цс18, в постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №908/2552/17.
За таких обставин апеляційний господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 1 228,31 грн., інфляційної складової в розмірі 1 537,12 грн.
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України). 
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта, наведеними в обґрунтування апеляційної скарги. 
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення  про задоволення позову. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. 
З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 277 ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2020  у справі №904/5934/19 задовольнити.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2020  у справі №904/5934/19 скасувати.
Прийняти нове рішення. 
Позов задовольнити. 
Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Промважмаш" на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" 49 159,20 грн. безпідставно набутих коштів, 1 228,31 грн.  3% річних, 1 537,12 грн. інфляційних втрат, 1 921,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 2 881,50 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. 
Видачу наказу відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складений - 12.05.2020.

Головуючий суддя                                                                                    Е.В. Орєшкіна 

Суддя                                                                                                          Л.П. Широбокова       

Суддя                                                                                                             І.М. Подобєд