ПОСТАНОВА
Іменем України

19 червня 2020 року 
Київ
справа №815/3062/15
адміністративне провадження №К/9901/27478/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Олендера І.Я., 
суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Березівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 (суддя -   Вовченко O.A.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2016 (головуючий суддя - Вербицька Н.В., судді: Джабурія О.В., Крусян А.В.) у справі №815/3062/15 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» до Березівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд»  (далі - позивач, товариство) звернулось до суду з позовом до Березівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (далі - відповідач, контролюючий орган), у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення   від 22.05.2015 №0000052200, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 653130,00грн, у тому числі 522504,00грн за основним платежем та 130626,00грн за штрафними (фінансовими) санкціями; №0000042200, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 725700,00грн, у тому числі 580560,00грн за основним платежем та 145140,00грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

2. В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» вказало на безпідставність проведення йому донарахувань за спірними податковими повідомленнями-рішеннями з огляду на те, що господарські операції з реалізації позивачу контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю «СКМПН» товарно-матеріальних цінностей здійснювались на підставі належним чином оформлених первинних документів, які дають можливість встановити їх реальність. За викладеного, позивач вказує, що оскільки факт здійснення поставок товару підтверджено документально, а також доведено його подальше використання у межах власної господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд», висновок контролюючого органу викладений в акті перевірки щодо порушення товариством положень податкового законодавства є помилковим, а податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню. 

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2015, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2016, позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний адміністративний суд, мотивовано правомірністю формування позивачем витрат та податкового кредиту за взаємовідносинами з Товариством з обмеженою відповідальність ««СКМПН» з огляду на те, належними первинними документами, які також були предметом дослідження під час невиїзної перевірки, підтверджено настання реальних правових наслідків, зміну майнового стану сторін, а також безпосередній зв`язок проведених операцій з господарською діяльністю товариства. Суди також зауважили, що чинне податкове законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, їх знаходження за місцем реєстрації, наявності чи відсутності основних фондів у останніх, а також від фактичної сплати контрагентами податку до бюджету по всьому ланцюгу товарообігу, оскільки добросовісний платник податків, яким є позивач, не може нести відповідальність за правопорушення вчинені іншими суб`єктами господарювання, а тому підстави для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Березівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області звернулась з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2016 у справі №815/3062/15, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

5. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовою особою Березівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» з питань формування податкового кредиту і валових витрат по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «СКМПН» за період жовтень 2014 року. 

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог статті 185, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження позивачем податку на додану вартість за жовтень 2014 року на суму 580560,23грн; пунктів 138.1, 138.2, 138.4, 138.5, підпунктів 138.10.2,  138.10.3 пункту 138.10, пункту 138.12 статті 138 Податкового кодексу України, пункту 2  статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що призвело до заниження позивачем податку на прибуток за 2014 рік на суму 522504,00грн.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 13.05.2015 №189/22-00/03579041 та прийнято  податкові повідомлення-рішення від 22.05.2015 №0000042200, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 725700,00грн, з яких 580560,00грн за основним платежем та 145140,00грн за штрафними (фінансовими) санкціями;    №0000052200, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 653130,00грн, з яких 522504,00грн за основним платежем та 130626,00грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Фактичною підставою для проведення позивачу вказаних донарахувань з податку на прибуток та податку на додану вартість, став висновок контролюючого органу щодо неправомірності формування позивачем валових витрат та податкового кредиту за результатом договірних відносин з Товариством з обмеженою відповідальність «СКМПН» з огляду на нікчемність укладених правочинів, тобто таких, які спрямовані на надання незаконної податкової вигоди з метою ухилення від сплати податків. Обґрунтовуючи свою позицію щодо відсутності факту реального проведення спірних господарських операцій між сторонами, відповідач послався на ненадання позивачем до перевірки документального підтвердження взаємовідносин з контрагентом-постачальником, а також на аналіз відпрацьованої податкової інформації щодо вказаного суб`єкта господарювання отриманої від Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси (від 30.01.2015 №2140/22-02) для врахування в роботі при дослідженні ланцюга формування податку на додану вартість,  згідно якої відповідачем встановлено незнаходження Товариства з обмеженою відповідальність «СКМПН» за місцем реєстрації, відсутністю в нього основних фондів та виробничих потужностей необхідних для здійснення господарської діяльності, проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання.

На переконання контролюючого органу, єдиною метою проведення документування фактично не здійснених господарських операцій є отримання підприємством позивача незаконної податкової вигоди. 

Судами також встановлено, що основними видами господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» за КВЕД-2010 є  будівництво доріг і автострад; інші будівельно-монтажні роботи; діяльність у сфері архітектури; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; будівництво житлових і нежитлових будівель.

При оцінці оспорюваних господарських операцій судами попередніх інстанцій встановлено, що у періоді, в якому проводилася перевірка, позивач (Покупець) на підставі договору поставки від 30.05.2014 №30/05-14 мав господарські взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «СКМПН» (Постачальник) по придбанню товару (асфальт дрібнозернистий, бруски обрізні з хвойних порід, щебінь, цвяхи будівельні, вапно будівельне, кисень технічний газоподібний, мастило, електроди    тощо). Згідно умов названого договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити продукцію в асортименті, кількості та за ціною, вказаними в рахунках і накладних, що є невід`ємною частиною цього договору. У відповідності до п. 2.1 договору постачання продукції здійснюється партіями у строки вказані у рахунках. На кожну партію продукції, що поставляється, Постачальник (за своїм місцезнаходженням) надає Покупцеві рахунок і накладну на продукцію, в яких вказуються найменування, асортимент, кількість, строки поставки і ціна продукції. Пунктом 3.1 договору передбачено, що оплата проводиться у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Судами також встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд», у підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій з вказаним контрагентом, було надано копії первинних документів, зокрема договір поставки, видаткові накладні, податкові накладні, журнал-ордер, банківські виписки та платіжні доручення, що свідчать про безготівкове проведення розрахунків за постановлений товар. 

Судами також встановлено, що транспортування придбаного у Товариства з обмеженою відповідальність «СКМПН» товару здійснювалось власними силами позивача, про що свідчать долучені до матеріалів адміністративної справи копії товарно-транспортних накладних та договорів оренди вантажних автомобілів.    Крім того, судами встановлено, що на балансі позивача перебувають транспортні засоби: Камаз 65115-018, DAF ТЕ 95 ХР 430 , Камаз 6520-043, Камаз 6520-043, Сідловий тягач DAF ТЕ 47Х, Сідловий тягач DAF ХF 95380, Сідловий тягач DAF ХF 98480. 

Також судами було встановлено, що придбаний у Товариства з обмеженою відповідальністю «СКМПН» товар було використано позивачем в межах влаcної господарської діяльності з метою отримання прибутку, а саме використано в роботах згідно наступних договорів: №11 від 15.10.2014 укладеного між позивачем та Березівською міською радою Одеської області, предметом якого є виконання поточного ремонту дороги по вул. Перемоги м. Березівки Одеської області; №5 від 25.06.2014, укладеного між позивачем та Березівською міською радою Одеської області (поточний ремонт дороги по вул. Фрунзе м. Березівки Одеської області); №9 від 24.10.2014, укладеного між позивачем та Березівською міською радою Одеської області (поточний ремонт дороги по вул. Енгельса м. Березівки Одеської області); договору про закупівлю робіт за державні кошти №32 від 26.11.2013, укладеного між позивачем та Департаментом капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації (будівництво 10-ти поверхового 2-х секційного житлового будинку № 45 ( 21-А) у мкр. ІІІ -4-3 пос. Котовського, вул Генерала Бочарова у м. Одесі ); підряду №34 від 15.09.2014, укладеного між позивачем та Департаментом капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації (капітальний ремонт дороги комунальної власності по вул. Чкалова смт. Саврань, Савранський район); підряду №32 від 15.09.2014, укладеного між позивачем та Департаментом капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації (капітальний ремонт дороги комунальної власності по вул. Шевченка смт. Ширяєве, Ширяївського району); №43 від 24.09.2014, укладеного між позивачем та Департаментом капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації (капітальний ремонт дороги комунальної власності по вул. Леніна смт. Миколаївка Одеського району); №8 від 25.09.2014, укладеного між позивачем та Березівською міською радою Одеської області (капітальний ремонт дороги по вул. Леніна м. Березівки Одеської області); №59 від 10.10.2014, укладеного між позивачем та Управлінням комунального господарства та будівництва м. Котовська (капітальний ремонт дороги по вул. Самборського, м. Котовськ Одеської області);    №61 від 10.10.2014, укладеного між позивачем та Управлінням комунального господарства та будівництва м. Котовська (капітальний ремонт дороги по провулок Кутузова, м. Котовськ Одеської області); №57 від 10.10.2014, укладеного між позивачем та Управлінням комунального господарства та будівництва м. Котовська (капітальний ремонт дороги по Калініна, м. Котовськ Одеської області); №55 від 10.10.2014, укладеного між позивачем та Управлінням комунального господарства та будівництва м. Котовська (капітальний ремонт дороги по Радянської Армії, м. Котовськ Одеської області); №69 від 15.10.2014, укладеного між позивачем та Управлінням комунального господарства та будівництва м. Котовська (капітальний ремонт дороги по Тельмана, м. Котовськ Одеської області); №71 від 15.10.2014, укладеного між позивачем та Управлінням комунального господарства та будівництва м. Котовська (капітальний ремонт дороги по провулок Будівельний, м. Котовськ Одеської області). Виконання вищезазначених договорів підтверджується довідками про вартість будівельних робіт та витрати, актами приймання виконаних будівельних робіт, підсумковими відомостями ресурсів, актами списання.

Операції з Товариством з обмеженою відповідальністю «СКМПН» було належним чином відображені у бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 631, копії яких наявні в матеріалах адміністративної справи.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. У доводах касаційної скарги Березівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області вказує, що під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що стало причиною скасування правомірно прийнятих податкових повідомлень-рішень. Зокрема, контролюючий орган посилається на безпідставність формування позивачем валових витрат та податкового кредиту за результатом взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «СКМПН» з огляду на нікчемність укладених правочинів та відсутність факту реального проведення господарських операцій. Також контролюючий орган вказує, що поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій залишилися доводи відповідача щодо ненадання позивачем до перевірки  належного документального підтвердження проведених операцій за договором поставки від 30.05.2014 №30/05-14 та не відслідковано ланцюг постачання прибраного Товариством з обмеженою відповідальністю «СКМПН» товару. Відповідач вказує, що перевіркою отриманих матеріалів відносно контрагента позивача, не підтверджено фактичне проведення господарських операцій у спірному періоді, а лише встановлено відсутність матеріальних та трудових ресурсів, виробничого обладнання, сировини та транспорту необхідних для ведення такого виду діяльності. Контролюючий орган вважає, що у розглядуваному випадку відбувалося документування операцій із товаром за відсутності фактично їх здійснення. 

8. У свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» не подало заперечення на касаційну скаргу відповідача, що не перешкоджає її подальшому розгляду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

9. Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

9.1 Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

9.2. Підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134.

Об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень  розділу III Податкового кодексу України.

9.3. Пункт 138.2 статті 138.

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених  розділом II цього Кодексу.

9.4. Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139.

Не включаються до складу витрат затрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

9.5. Пункт 198.1 статті 198.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

9.6. Пункт 198.2 статті 198.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

9.7. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

9.8. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

10. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на  момент виникнення спірних правовідносин):

10.1. Стаття 1. 

10.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. 

10.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

10.2. Пункт 2 статті 3. 

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

10.3. Стаття 9. 

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

12. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. 

13. В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

14. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

15. Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат та податкового кредиту.

16. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент постановлення судами оскаржуваних судових рішень), обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент постановлення судами оскаржуваних судових рішень), згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

17. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

18. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у запереченні на позовну заяву та у апеляційній скарзі, та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

19. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну оцінку доказам, представлених позивачем та зібраних судами на підставі та у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення товариством вимог податкового законодавства щодо формування валових витрат та податкового кредиту. Зокрема, судами досліджено первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент вчинення судами процесуальної дії), є підставою для податкового обліку, та які містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення. 

20. Застосовуючи вищезазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими Товариством з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» до матеріалів справи належним чином оформленими копіями первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, та які містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників та підтверджують фактичність здійснення таких операцій. 

Зокрема, судами попередніх інстанцій під час дослідження долучених до матеріалів справи письмових доказів встановлено, що первинні документи, на підставі яких позивачем було сформовано витрати та податковий кредит стосуються господарських операцій за участі контрагента - Товариства з обмеженою відповідальністю «СКМПН», та фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення, а саме придбання продукції на підставі договору укладеного з метою здійснення господарської статутної діяльності направленої на отримання прибутку, що узгоджується з основними видами економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд».

21. На підтвердження зміни майнового стану у результаті здійснення господарських операцій з контрагентом, Товариством з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» до матеріалів справи долучено копії платіжних доручень та банківські виписки про перерахування коштів за придибаний товар, що свідчить про понесення позивачем витрат на їх придбання.

22. Досліджені судами первинні документи, складені за результатом проведених операцій між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «СКМПН», відповідають вимогам первинних документів встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема містять всі необхідні реквізити, виписані суб`єктом господарювання, який, на момент взаємовідносин з позивачем був зареєстрований платником податку на додану вартість, не був виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебував на обліку в органах державної фіскальної служби. Контролюючий орган у встановленому законом порядку не довів факту підробки, недостовірності чи неналежного оформлення цих документів. 

До того ж, як встановлено судами, акт перевірки не містить жодного умотивованого посилання про фактичне порушення вимог законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування витрат, податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

23. Судами попередніх інстанцій правильно взято до уваги, що в обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень контролюючим органом не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються виключно на відпрацьованій податковій інформації по вказаному контрагенту позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій між сторонами, які мали місце у періоді, в якому проводилася перевірка, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи. 
Жодних доказів про самостійне дослідження контролюючими органом обставин укладання договорів між позивачем та    Товариством з обмеженою відповідальністю «СКМПН», предмету даного правочину, змісту прав та обов`язків сторін, повноважень фізичних осіб, які від імені суб`єктів господарювання укладали ці правочини, обізнаності суб`єктів господарювання щодо обставин діяльності один одного, дійсних намірів сторін правочину, наявності чи відсутності розумних економічних чинників на укладання правочинів, подальшого руху сплачених позивачем грошових коштів акт перевірки не містить. 

До того ж, як правильно зауважили суди попередніх інстанцій, чинне податкове законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності основних фондів у останніх, а також від фактичної сплати контрагентами податку до бюджету по всьому ланцюгу товарообігу тощо, оскільки добросовісний платник податків, яким є позивач, не може нести відповідальність за правопорушення вчинені іншими суб`єктами господарювання.

24. Суди попередніх інстанцій на підставі належних, допустимих та достатніх доказів встановили реальність проведення господарських операцій та фактичне придбання позивачем товару у Товариства з обмеженою відповідальністю «СКМПН».

25. Також, судами обґрунтовано не прийнято до уваги посилання контролюючого органу в акті перевірки на нікчемність укладених між сторонами правочинів, оскільки за результатом розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що договір поставки  товару від 30.05.2014 №30/05-14, укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «СКМПН» нікчемним не визнавався, рішення про недійсність такого договору судом не приймалось, наслідки недійсності не застосовувалися.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що до податковий орган не наділений повноваженнями встановлювати в акті перевірки суб`єкта господарювання нікчемність або недійсність укладених з контрагентами договорів, оскільки необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог статті 228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. 

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено. 

26. Також, не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його контрагента, як-от: пояснень посадової особи щодо її непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваної юридичної особи, судових рішень, вироків тощо, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

27. Судами першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, детально досліджено взаємовідносини позивача з вищезазначеним контрагентом, за результатом проведення яких товариством було сформовано витрати, надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом в акті перевірки, в запереченні на позовну заяву та апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно. Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28. Враховуючи встановлені обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» підтвердило факт реальності господарських операцій з контрагентом, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні спірних господарських операцій. 

29. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, враховуючи норми Податкового кодексу України,  Верховний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, що свідчить про необхідність залишення касаційної скарги Березівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

30. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

31. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Березівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2016 у справі №815/3062/15 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
І.Я. Олендер
І.А. Гончарова 
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду