ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
31 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 500/6021/19
провадження № 51- 5649км19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати                                                                   Касаційного  кримінального суду у складі:
головуючого                                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:                                                        
секретаря судового засідання                   ОСОБА_4 , 
прокурора                                                        ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 3 жовтня 2019 року. 
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_7 від 26 липня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 16 липня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідувань за № 12018160150000018 від 3 січня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України.
 
Слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_8 ухвалою від 15 серпня 2019 року відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області  від 26 липня 2019 року. 
 
Одеський апеляційний суд ухвалою від 3 жовтня 2019 року повернув апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області  від 15 серпня 2019 року. 
 
Короткий зміст вимог, наведених у касаційній скарзі, 
та узагальнені доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
 
На обґрунтування своїх доводів зазначає, що 
- твердження суду апеляційної інстанції про відсутність можливості залишення без руху його апеляційної скарги суперечитьвимогам ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК);
- він був позбавлений можливості вчинити процесуальні дії, передбачені ч. 1 ст. 399 КПК, тобто усунути недоліки скарги;
- дії суду апеляційної інстанції унеможливили застосування належної правової процедури, що суперечить вимогам ст. 2 та ч. 1 ст. 8 КПК, внаслідок чого ухвала є незаконною та необґрунтованою.
            
Позиції інших учасників судового провадження
 
У судовому засіданні прокурор вважав ухвалу законною та обґрунтованою й просив залишити її без зміни. 
 
Мотиви Суду
 
Статтею 422 КПК встановлено порядок перевірки ухвал слідчого судді судом апеляційної  інстанції. Так, отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особі, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції. 
Отже, законом визначено особливості апеляційної перевірки ухвал слідчих суддів, які зумовлені насамперед необхідністю невідкладної перевірки їх законності й обґрунтованості. Зокрема, це спрощений порядок подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду, відсутність стадій відкриття апеляційного провадження та залишення скарги без руху, обмежені строки подачі та розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, який міститься в постанові від 18 листопада 2019 року                  № 51-5496кмо18 (справа № 686/24639/17), під час апеляційного перегляду рішень слідчих суддів апеляційний суд не вправі ухвалювати рішення про залишення апеляційної скарги без руху та про її повернення, якщо особа не усунула недоліків, оскільки положення ст. 398 КПК, частин 1, 2 та п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК застосовуються до апеляційних скарг, поданих на судові рішення, передбачені частинами 1, 2 ст.  392 КПК, а що стосується оскарження судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 392 КПК (ухвали слідчого судді), то застосуванню підлягають положення ст. 422 КПК.
Таким чином, доводи в касаційній скарзі ОСОБА_6 про те, що суд апеляційної інстанції мав надати йому можливість виправити недоліки, які зазначено в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, залишивши без руху його апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, є необґрунтованими. 
Водночас відповідно до правового висновку, викладеного у вищевказаній постанові об`єднаної палати, не виключається можливості повернення апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів лише на підставах, передбачених пунктами 2 — 4 ч. 3 ст. 399 КПК. 
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо:
1) особа не усунула недоліків скарги, залишеної без руху, в установлений строк;
2) апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу;
3) апеляційна скарга не підлягає розгляду у цьому суді апеляційної інстанції;
4) апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
 
Суд апеляційної інстанції вказав в ухвалі, що скаржник в апеляційній скарзі не зазначив, у чому саме полягає незаконність прийнятого стосовно нього судового рішення, яке він оскаржує, в розумінні статей 411—414 КПК, з посиланням на конкретні пункти і частини вказаних правових норм, які передбачають конкретні положення як підстави для перегляду апеляційним судом ухвали районного суду, тому у зв`язку з неконкретним обґрунтуванням вимог скаржника, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти апеляційну скаргу до провадження та призначити до розгляду. 
Таким чином, апеляційний суд повернув апеляційну скаргу ОСОБА_6 фактично у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 396 КПК, не встановивши при цьому жодної з передбачених законом підстави для повернення апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді (за пунктами 2 — 4 ч. 3 ст. 399 КПК).
 
На думку Суду, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції мав діяти відповідно до вимог ст. 422 КПК.
 
Отже, суд апеляційної інстанції не дотримався вимог статей 399, 422 КПК, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ч. 1 ст. 412 КПК), що відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування ухвали апеляційного суду.
З огляду на викладене ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно врахувати наведене та вирішити питання щодо прийняття скарги до апеляційного розгляду з дотриманням вимог закону.
Керуючись статтями 369, 412, 433, 434, 436, 438, 441, 442, 462 КПК, Суд
 
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково. 
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 3 жовтня 2019 року про  повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 серпня 2019 року скасувати. 
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                                      ОСОБА_3