ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2020 року м. Херсон
справа № 664/2529/17 
провадження № 22-ц/819/82/20 

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого (суддя-доповідач)	Кузнєцової О.А.,	
суддів:	Бездрабко В.О.,	
  	Вейтас І.В.,	
секретар	Кутузова А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє в інтересах  ОСОБА_2 , на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області у складі судді Бойко В.П. від 21 жовтня 2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог Банк зазначав, що 11 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №HEC0GI0000002251 згідно умов якого Банк надав відповідачеві кредит в сумі 50 000,00 грн. строком до 11 грудня 2022 року, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки. За заявою ОСОБА_2 від 14 липня 2008 року кредитний договір було переведено з валюти гривня на долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації та з урахуванням винагороди банку склав 10 628,18 доларів США, відсотки встановлені в розмірі 14.04%. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором було укладено договори поруки з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Оскільки ОСОБА_2 не належним чином виконувала зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у зв`язку з чим станом на 09 жовтня 2017 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 37 996,81 долар США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 13 846,93 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 7 848,75 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 1 661,25 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 14 639,88 доларів США, Банк на свій розсуд просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь лише частину заборгованості за кредитним договором в сумі 13 846,93 доларів США (тіло кредиту) та судові витрати.
Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21 жовтня 2019 року позов Банку задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 13 846,93 доларів США, що в перерахунку становить 370 128,44 грн. (за курсом 26,73 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09 жовтня 2017 року). Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Банку по 1 850,64 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , яка діє від імені ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Банку відмовити у повному обсязі.
Відзивів (заперечень) на скаргу до апеляційного суду не надходило.
Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільним процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 11 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит №HEC0GI0000002251, згідно умов якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 50 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, а також інших платежів в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався зі строком погашення не пізніше 11 грудня 2022 року на поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-20).
Згідно п.2.4. зазначеного Договору позичальник зобов`язується щомісячно до 11 числа кожного місяця починаючи з наступного після укладення цього Договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануітетними платежами в сумі не менше 706,94 грн.
Відповідно п.3.1. договору виконання позичальником зобов`язань за цим договором забезпечується: іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначеного в Іпотечному договорі; Договором поруки №HEC0GI0000002251 від 11 грудня 2007 року, укладеним з ОСОБА_3 ; Договором поруки №HEC0GI0000002251/1 від 11 грудня 2007 року, укладеним зі ОСОБА_4 (а.с.26-27, 28-29).
Згідно п.5.2.4. договору Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, зокрема у разі порушення останнім зобов`язань, передбачених цим договором.
Пунктом 10.1. Договору визначено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.
За заявою ОСОБА_2 від 14 липня 2008 року укладений договір про іпотечний кредит було переведено з валюти гривня на долар США, про що укладено відповідну додаткову угоду від 11 серпня 2008 року. Розмір кредиту після проведення конвертації та з урахуванням винагороди банку склав 10 628,18 доларів США, відсотки встановлені в розмірі 14,04 % (а.с.21-24,25).
Згідно п.5.5. укладеної додаткової угоди термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.
Згідно наданого Банком розрахунку, заборгованість   ОСОБА_2 за вказаним договором про іпотечний кредит станом на 09 жовтня 2017 року становить 37 996,81 доларів США, яка складається з: : заборгованості за кредитом - 13 846,93 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 7 848,75 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 1 661,25 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 14 639,88 доларів США ( а.с.4-11). 
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З обставин справи слідує, що предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, укладеним між Банком та ОСОБА_2 11 грудня 2007 року.
В матеріалах справи наявне рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 01 березня 2012 року, відповідно до якого у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HEC0GI0000002251 від 11 грудня 2007 року в розмірі 13 755,76 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 59,60 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Банком (а.с.59-60). Рішення суду в зазначеній частині рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12 червня 2012 року залишено без змін (а.с.61-62).
При розгляді вищезазначеної справи апеляційним судом було встановлено, що у зв`язку із порушенням позичальником порядку та строків погашення кредитної заборгованості та виникнення станом на 20 вересня 2011 року простроченої заборгованості у розмірі 3 269,19 доларів США, Банк надіслав на адресу позичальника та іпотекодавця вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості протягом 30 днів, в разі незадоволення якої повідомив про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.62).
Так, в матеріалах справи наявна вимога Банку від 05 липня 2011 року надіслана на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дострокове погашення кредитної заборгованості протягом 30 днів з дня отримання вимоги, в разі незадоволення якої Банк повідомив про намір продажу предмету іпотеки (а.с.133). Копію зазначеної вимоги суду надано ОСОБА_2 під час подання її заяви про перегляд заочного рішення.
В надісланому Банком на адресу суду першої інстанції листі від 08 червня 2018 року зазначено, що під час подання позовної заяви про стягнення заборгованості банком було враховано рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Банком вжито заходи щодо реалізації предмета застави, але заставне майно не реалізовано (а.с.82).
Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, а на момент звернення Банку до суду заставне майно не реалізовано, Банк звернувся в суд з даним позовом про стягнення заборгованості.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки зобов`язання перед Банком відповідачем не виконано то наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права банку укладати від імені позичальника договори купівлі продажу, не звільняє позичальника від обов`язку виконувати умови кредитного договору та не позбавляє Банк права звернутись до суду з вимогами про стягнення заборгованості.
Проте, заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 посилалася на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.131-132).
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). У законі для окремих видів вимог може встановлюватися спеціальна позовна давність. Частиною першою статті 259 ЦК України передбачене збільшення позовної давності, встановленої законом, за домовленістю сторін. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.
Термін позовної давності по вимогах по стягненню кредиту, відсотків, винагороди, неустойки за даним кредитним договором встановлений сторонами тривалістю 5 років (пункт 5.5. додаткової угоди).
Звернувшись з позовом до суду у жовтні 2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, який Цюрупинським районним судом Херсонської області вирішено 01 березня 2012 року, Банком використано право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою. Тобто, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови та строк виконання основного зобов`язання.
Вищезазначені обставини свідчать про те, що подавши у листопаді 2017 року даний позов про стягнення кредитної заборгованості (більше ніж через 6 років після дострокового стягнення боргу за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки), Банк пропустив позовну давність, про наслідки спливу якої заявила ОСОБА_2 , що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

  Керуючись ст.ст. 367,368,374,376,381-384,390  ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_5 , яка діє в інтересах  ОСОБА_2 , задовольнити.
Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21 жовтня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                      О.А.Кузнєцова  

   Судді:                                                              В.О.Бездрабко

                         І.В.Вейтас