ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 389/2827/16-ц
провадження № 61-31805св18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Знам`янська центральна районна лікарня, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»,
провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2017 року, ухвалене у складі судді Берднікової Г. В., та постановуапеляційного суду Кіровоградської області від 13 березня 2018 року, прийняту колегією у складі суддів: Письменного О. А., Єгорової С. М., Дуковського О. Л.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Знам`янської центральної районної лікарні, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця»), у якому просив суд: визнати незаконними дії Знам`янської центральної районної лікарні щодо недотримання порядку проведення медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів та складання висновку №  35 від 12 березня 2015 року; визнати незаконним та скасувати наказ начальника ВЧДЕ № 53-ОС від 23 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_1  з роботи за появу на роботі в нетверезому стані на підставі пункту 7 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КзпП Укрїни); поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді бригадира шостого розряду ПТО Знам`янка-Пасажирська відокремленого структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Знам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця»; стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 березня 2015 року по день ухвалення рішення судом.
Позов мотивовано тим, що він перебував у трудових правовідносинах з ПАТ «Українська залізниця» з 27 серпня 2013 року, а з 3 листопада 2014 року працював на посаді бригадира підприємств залізничного транспорту та метрополітенів шостого розряду ПТО Знам`янка-Пасажирська. 12 березня 2015 року о 17 годині 20 хвилин у нього виник конфлікт із заступником начальника депо ОСОБА_2 , після чого його направлено на медичний огляд на предмет алкогольного сп`яніння до Знам`янської центральної районної лікарні. За результатом медичного огляду лікарем ОСОБА_3 встановлено, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що складено відповідний висновок.
На думку позивача, медичний огляд проведений з порушенням вимог Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки такий висновок зроблений без складення відповідного акта, на підставі показів алкотестера, забір крові для проведення дослідження не здійснювався, про результати проведеного аналізу позивача повідомлено не було. З огляду на викладене, зроблений лікарем медичний висновок є недійсним.
Посилаючись на те, що наказ начальника ВЧДЕ № 53-ОС від 23 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 виданий на підставі незаконного медичного висновку і без проведення службової перевірки за фактом порушення трудової дисципліни, ОСОБА_1 просив суд позов задовольнити. 
Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття 
Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 13 березня 2018 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Рішення суду мотивовано тим, що доводи ОСОБА_1 про недійсність медичного висновку, яким встановлено факт його алкогольного сп`яніння, а також про незаконність звільнення з роботи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2017 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 13 березня 2018 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.
Зокрема, заявник указує на те, що медичний висновок, яким установлено факт його алкогольного сп`яніння, зроблений без акта медичного огляду, а матеріали службової перевірки за фактом перебування заявника на роботі у нетверезому стані є сфальсифікованими, оскільки службова перевірка насправді не проводилась. 
Також заявник звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції безпідставно не врахував висновок експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів № 10208/17-34/387?389/18-34 від 9 січня 2018 року, надавши перевагу доводам представника ПАТ «Українська залізниця». 
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просить суд касаційну скаргу задовольнити.
Відзив на касаційну скаргу не надходив 
Провадження у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 7 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.
Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 27 серпня 2013 року прийнятий на роботу до експлуатаційного вагонного депо Знам`янка майстром вагонного депо ПТО Знам`янка-Пасажирська у порядку переведення із моторвагонного депо Одеса-Застава 1 Одеської залізниці за згодою між керівниками підприємств. З 3 листопада 2014 року займав посаду бригадира (звільненого) підприємств залізничного транспорту та метрополітенів шостого розряду ПТО Знам`янка-Пасажирська.
Наказом (розпорядженням) начальника експлуатаційного вагонного депо Знам`янка від 23 березня 2015 року № 53-ОС про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі пункту 7 статті 40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані. 
Відповідно до акта від 12 березня 2015 року, складеного ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , час складення 16 год 50 хв, ОСОБА_1 виявлено на робочому місці з ознаками алкогольного сп`яніння, що виявилося в сильному запаху алкоголю з ротової порожнини, нестійкій позі, неадекватній реакції на зауваження керівництва, що стало підставою до його направлення на медичне обстеження до Знам`янської центральної районної лікарні. Від надання письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився.
Також 12 березня 2015 року заступником начальника депо ОСОБА_2 на ім`я начальника ВЧДЕ-7 ОСОБА_6 складена доповідна записка про виявлення ОСОБА_1 о 16 год 50 хв на робочому місці з ознаками алкогольного сп`яніння.
На підставі вказаної доповідної записки начальником депо ОСОБА_6 виданий наказ про відсторонення від роботи та організацію проведення медичного огляду з метою встановлення стану позивача, згідно із яким відсторонено від роботи бригадира ПТО Знам`янка-Пасажирська ОСОБА_1 з 16 год 50 хв 12 березня 2015 року до кінця робочої зміни без збереження заробітної плати. Обов`язок по забезпеченню проведення медичного огляду щодо наявності чи відсутності у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння покладено на заступника начальника депо ОСОБА_2 . Даний наказ зареєстровано у журналі реєстрації наказів начальника депо за № 344.
Для проведення медичного огляду ОСОБА_1 заступником начальника експлуатаційного вагонного депо Знам`янка-Пасажирська ОСОБА_2 виписано відповідне направлення на ім`я головного лікаря Знам`янської центральної районної лікарні Муравського І.Б.
12 березня 2015 року о 18 год 30 хв черговим лікарем Знам`янської центральної районної лікарні ОСОБА_3 проведено медичний огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складено Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 35 (далі - Акт № 35). 
За результатом огляду зроблено висновок про перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю та складено Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Медичний висновок) від 12 березня 2015 року час складення 18 год 30 хв.
При обстеженні лікарем, який проводив огляд, використовувався технічний засіб для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі - Алкотест, яким виявлено концентрацію алкоголю в крові на рівні 1,2 проміле. При повторному обстежені о 18 год 50 хв показники не змінилися.
За клопотанням позивача, з метою встановлення часу складання Акта № 35 від 12 березня 2015 року, ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 24 травня 2017 року у справі призначено судову технічну експертизу документа, на вирішення якої поставлено питання: чи відповідає давність рукописного тексту, підпису та печатки в акті медичного огляду даті, вказаній у цьому документі; в який період виконані рукописний текст, підпис та печатка в акті медичного огляду.
Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів № 10208/17-34/387?389/18-34 від 9 січня 2018 року в Акті № 35 від 12 березня 2015 року ознак штучного зістарювання документа не виявлено. 
Відтиск штампа Знам'янської центральної районної лікарні в Акті № 35, датованому 12 березня 2015 року, нанесений ймовірно у той період часу, коли наносили відтиски штампа Знам'янської центральної районної лікарні в актах № 94 від 9 жовтня 2016 року, № 95 від 9 жовтня 2016 року, № 113 від 14 листопада 2016 року. Встановити зазначене в категоричній формі, а також встановити час нанесення досліджуваного відтиску штампа Знам'янської центральної районної лікарні в Акті № 35, датованому 12 березня 2015 року, не видається можливим через малу кількість зразків порівняння.
Встановити давність та період виконання рукописного тексту та підпису в Акті № 35 даті, вказаній в цьому документі, 12 березня 2015, не виявилося можливим з причини відсутності придатних для порівняння зразків рецептур паст кулькових ручок.
Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2017 року та постановуапеляційного суду Кіровоградської області від 13 березня 2018 року здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147?VIII, що діяла до 8 лютого 2020 року.
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України у тій же редакції Кодексу під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення (частина третя статті 401 ЦПК України).
Відповідно до пункту 7 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.
Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана чи звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пунктом 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
З наведеної у цій нормі підстави можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. 
Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.
Відповідно до пункту 3.16 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 вересня 2009 року № 400/666 (далі - Інструкція), яка була чинною на день огляду, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.
Пунктом 2.9 цієї Інструкції передбачено, що особа повинна бути доставлена до закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду.
У пункті 3.8 вказаної Інструкції зазначено, що метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі, про що робиться запис у згаданому висновку (п.3.17 Інструкції).
Вирішуючи справу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції,  виходив із того, що факт перебування позивача на роботі в нетверезому стані 12 березня 2015 року о 16 год 50 хв підтверджується Медичним висновком, складеним 12 березня 2015 року о 18 год 30 хв, на підставі Акта № 35, а також актом, складеним 12 березня 2015 року за місцем роботи ОСОБА_1 , від підпису якого позивач відмовився, та доповідною запискою заступника начальника експлуатаційного депо Знам`янка-Пасажирська ОСОБА_2 від 12 березня 2015 року.
Доказів того, що медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведений з порушенням визначеного Інструкцією порядку, позивачем надано не було. 
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що медичний огляд позивача з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння проведений відповідно до встановленого Інструкцією порядку, факт перебування ОСОБА_1 у нетверезому стані підтверджений також актом, складеним 12 березня 2015 року за місцем роботи ОСОБА_1 , та доповідною запискою заступника начальника експлуатаційного депо Знам`янка-Пасажирська ОСОБА_2 від 12 березня 2015 року, доказів протилежного позивачем надано не було, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. 
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно не врахував висновок експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів № 10208/17?34/387?389/18-34 від 9 січня 2018 року, з огляду на таке. 
Відповідно до частини першої статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. 
Установивши, що висновок експертів не містить категоричної відповіді на поставлене питання про час складання Акта № 35, датованого 12 березня 2015 року, натомість містить припущення щодо часу ймовірного нанесення відтиску штампа Знам`янської центральної районної лікарні в зазначеному Акті, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, обґрунтовано відхилив висновок експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів, мотивувавши відхилення висновку в судовому рішенні.
Доводи касаційної скарги про те, що медичний висновок, яким встановлено факт алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , зроблений без акта медичного огляду, а матеріали службової перевірки за фактом перебування позивача на роботі у нетверезому стані є сфальсифікованими, оскільки службова перевірка насправді не проводилась, спростовуються матеріалами справи та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Такі доводи оцінені судом першої інстанції, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2017 року та постанови апеляційного суду Кіровоградської області від 13 березня 2018 року без змін.
Щодо судових витрат 
Оскільки суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401 у редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги, статтею 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2017 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 13 березня 2018 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:  	С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов