Постанова
Іменем  України 
 
11 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 601/1147/17
провадження № 61-48264св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,               
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
відповідачі - Кременецька міська рада, ОСОБА_5 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області в складі судді Варневич Л. Б. від                  14 серпня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду в складі колегії суддів: Парандюк Т. С., Дикун С. І., Сташківа Б. І. від                      06 листопада 2018 року,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Кременецької міської ради,                   ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_5 демонтувати частину огорожі, що розташована на їх земельній ділянці, визнання частково незаконним та скасування рішення сесії Кременецької міської ради від 11 березня 2004 року «Про надання у власність земельної ділянки ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 » в частині надання ОСОБА_5 у власність земельної ділянки площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2 , визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ  № 013579, що виданий 27 грудня 2004 року на ім`я ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2 .
 
Позов мотивовано тим, що позивачі є співвласниками житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки площею 0,0890 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою АДРЕСА_1 . Суміжним землекористувачем є ОСОБА_5 , якій на підставі рішення сесії Кременецької міської ради від 11 березня                    2004 року видано державний акт серії ЯБ № 013579 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2 . У травні                     2017 року позивачі звернулися до землевпорядної організації                                    ТОВ «Геоземсервіс» з проханням здійснити встановлення меж (межових знаків) належної їм земельної ділянки в натурі (на місцевості). 12 червня 2017 року ТОВ «Геоземсервіс» в присутності представників Кременецької міської ради та суміжних землекористувачів здійснено встановлення в натурі меж присадибної земельної ділянки позивачів та встановлено, що відстань між житловим будинком, що перебуває у спільній власності позивачів та межею земельної ділянки ОСОБА_5 становить менше 1 м. Аналогічно менше 1 метра становить відстань від господарської будівлі позивачів до межі із ОСОБА_5 . Крім цього, в межах земельної ділянки позивачів ОСОБА_5 збудовано мурований стовп та розміщена частина огорожі відповідача ОСОБА_5 .
 
Позивачі вважають, що їхнє право на належне користування та обслуговування належного нерухомого майна житлового будинку, господарської будівлі та земельної ділянки порушене                       ОСОБА_5 та Кременецькою міською радою і підлягає захисту в судовому порядку.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Кременецького районного суду від 14 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що права позивачів зі сторони відповідачів не порушені, тому вимоги є необґрунтованими.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 листопада               2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2018 року залишено без змін.
Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, зазначив про те, що висновки місцевого суду про відмову в позові, ґрунтуються на вимогах матеріального та процесуального права, підстав для скасування судового рішення немає. 
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
 
У грудні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нову постанову про часткове задоволення їх позовних вимог, а саме, щодо усунення перешкод позивачам у користуванні земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_5 демонтувати частину огорожі, що розташована на їх земельній ділянці.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами належним чином не досліджено доказів по справі, якими підтверджено факт того, що ОСОБА_5 створює позивачам перешкоди у доступі до фасаду їхнього житлового будинку зі сторони відповідача, внаслідок чого позивачі не мають змоги робити ремонтні роботи власного будинку. Також, не має можливості проходу на частину належної позивачам земельної ділянки і з іншої сторони, оскільки там встановлена ОСОБА_5 огорожа з металопрофілю на частині належної позивачам земельної ділянки.
 
Судові рішення в частині визнання частково незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (стаття 400 ЦПК України).
 
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
 
У лютому 2019 року ОСОБА_5 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу позивачів, у якому просить зазначену касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. Зазначає, що відповідач ніколи не створювала та не створює перешкод як у користуванні земельною ділянкою, так і при обслуговуванні належного їм житлового будинку.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від                         25 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі                                    601/1147/17 і витребувано зазначену цивільну справу з Кременецького районного суду Тернопільської області.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що сторони по справі є суміжними землекористувачами.
 
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками житлового будинку в АДРЕСА_1 .
 
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки розміром 0,0890 га у межах згідно з планом, яка розташована в АДРЕСА_1 . 
 
Рішенням одинадцятої сесії четвертого скликання Кременецької міської  ради від 11 березня 2004 року надано ОСОБА_5 у власність земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також земельну ділянку площею 0,2145 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 .
 
ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га у межах згідно з планом, яка розташована в АДРЕСА_2 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 013579 з кадастровим номером 6123410100020160018.
 
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                       2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду в складі від 06 листопада 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня                2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно із частиною першою, другою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних  ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забрудення тощо); зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які недозволяють власникам, землекористуачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).
 
За змістом статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбваленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
 
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або  заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Доказів про те, що ОСОБА_5 , поставивши цегляний стовп та огорожу з металопрофілю, чинить сім`ї ОСОБА_1 перешкоди в користуванні їх частиною земельної ділянки судами попередніх інстанцій не здобуто, а позивачами не надано. 
 
Ураховую вищевказане, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що права позивачів щодо користування їхньою земельною ділянкою зі сторони зі сторони відповідачів не порушені, тому правильно відмовили за безпідставністю позовних вимог.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги на судове рішення 
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями 400 ЦПК України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.
 
Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визначає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 17, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ: 
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від                    14 серпня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від                      06 листопада 2018 року в частині позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Кременецької міської ради, ОСОБА_5 про усунення перешкод  у користуванні земельною ділянкою залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              М. Є. Червинська
 
                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                           В. М. Коротун