Справа № 930/2654/19                                                                
Провадження № 22-ц/801/1021/2020
Категорія: 60
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
Іменем України

16 червня 2020 року	  	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,
суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.
з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 03 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Царапори О.П., повний текст якого складений 04 березня 2020 року
в справі №930/2654/19
у справі за позовом ОСОБА_2 (позивач)
до ОСОБА_1 (відповідач) 
про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, 
встановив:
ОСОБА_2 звернувся до Немирівського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно, яке, зокрема, складається із земельної ділянки площею 2,7508 гектарів в межах згідно з планом на території Гриненської сільської рали Немирівського району.
За життя ОСОБА_3 склав заповіт на ім`я ОСОБА_2 , який посвідчений державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори 01.08.2018
Іншим спадкоємцем за законом на майно ОСОБА_3 є син померлого відповідач ОСОБА_4 .
Шестимісячний строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини закінчився 01 жовтня 2019 року, однак про наявність заповіту він дізнався від своїх батьків вже після закінчення цього строку, а тому 11 жовтня 2019 року звернувся до суду з даним позовом та просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . 
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 03 березня 2020 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 до нотаріальної контори, терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Не погодившись із судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність його висновків дійсним обставинам справи, просив скасувати рішення та ухвали нове про відмову в задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, і незнання про наявність заповіту не може бути поважною підставою для поновлення такого строку.
Крім того, на думку апелянта поза увагою суду залишилась та обставина, що в матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, і при цьому апелянт звертає увагу, що судом взагалі не досліджувались матеріали спадкової справи.
Вказує також на ряд процесуальних порушень, як на його думку, були допущені судом першої інстанції під час відкриття провадження у справі, прийняття і дослідження доказів, відзиву на позов тощо. 
Від позивача ОСОБА_2 суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне і обґрунтоване.
В судовому засідання представник апелянта – адвокат Дунаєв І.Б. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.
Представник позивача – адвокат Мовчан В.В. проти вимог апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін з таких підстав.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким належну йому на підставі Державного акту на право власності серії ЯБ №722186 земельну ділянку, що розташована на території Гриненської сільської ради Немирівського району площею 2,7508 га у межах згідно з планом заповів ОСОБА_2 (а.с. 8,10).
Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції вірно виходив із того, що необізнаність позивача про існування заповіту в сукупності з незначним пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення позову, що узгоджується з правовою позицією висловленою ВС у постанові від 26.06.2019 при розгляді справ №565/1145/17.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції й відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги з огляду на таке.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі N 766/14595/16 (провадження N 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі N 487/2375/18 (провадження N 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі N 450/1383/18 (провадження N 61-21447св19).
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.
Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є за певних умов поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17, і відтворено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі N 629/1886/18 (провадження N 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі N 761/42165/17-ц (провадження N 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі N 209/1795/18 (провадження N 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі N 626/2055/18 (провадження N 61-17906св19).
А тому доводи апеляційної скарги про те, що незнання про існування заповіту не може бути поважною підставою для визначення ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини є помилковими та такими, що ґрунтуються на помилковому розумінні апелянтом відповідних норм матеріального права.
За обставинами справи позивач ОСОБА_5 про існування заповіту, складеного ОСОБА_3 на його дізнався лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини.
Спадкодавець ОСОБА_3 помер і спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, що обчислений за правилами статей 253, 254 ЦК України, сплив 01 жовтня 2019 року.
Проте вже 02 жовтня 2019 року ОСОБА_2 подав нотаріусу заяву про те, що на його ім`я спадкодавцем складено заповіт, він має намір звернутися до суду про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини, в зв`язку з чим просити не видавати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю, який її прийняв.
11 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до суду.
Відповідно до статті 63 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.
Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі- Порядок), при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.
Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.
Із відповіді приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Мовчан В.І. від 04 листопада 2019 року за №68/01/16 встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 10.04.2019 про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 була заведена спадкова справа за №5/2019. 
В заяві про прийняття спадщини від 10.04.2019 року ОСОБА_1 стверджував про те, що він є єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців за законом чи заповітом немає.
Відомості про те, що позивач ОСОБА_2 повідомлявся нотаріусом чи іншими особами, в тому числі спадкодавцем за життя чи спадкоємцем, який прийняв спадщину, про складений на його користь заповіт, по справі відсутні.
Допитані в судовому засіданні свідки – батьки позивача ОСОБА_6 і ОСОБА_7 дійсно показали, що їм було відомо про складений ОСОБА_3 заповіт на користь його сина, але вони про це його не повідомили, так хотіли зробити для нього «сюрприз».
На думку суду для визначення поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини має значення поінформованість про наявність заповіту саме спадкоємця, а не його родичів, оскільки саме спадкоємцеві належить право розпорядження своїми спадковими правами: прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви чи відмовитися від неї.
Отже зазначене свідчить, що позивачем пропущено строк на звернення із відповідною заявою через незалежні від його волі обставин.
Встановивши, що ОСОБА_2 не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд прийшов до обґрунтованого висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Доводи апеляційної скарги про допущені судом першої інстанції процесуальні порушення: відкриття провадження у справі до отримання відповіді про зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання відповідача, ненадання відповідачеві разом з копією позовної заяви копій доданих до неї матеріалів, не витребування і не дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції копії спадкової справи на думку апеляційного суду не вплинули на законність і обґрунтованість судового рішення, оскільки за час провадження у справі відповідач реалізував свої права як на ознайомлення з наявними у справі доказами, так і на подання своїх заперечень проти них, в тому числі подання письмового відзиву на позов.
При розгляді справ відповідної категорії дослідження спадкових справ дійсно є необхідним, оскільки лише за допомогою матеріалів спадкової справи можна з`ясувати дійсне коло спадкоємців, хто із них прийняв спадщину, що входить до її складу тощо.
Разом з тим, приватним нотаріусом суду було надіслано довідку на підтвердження того, що спадкова справа дійсно заведена і хто фактично подав заяву про прийняття спадщини. Відображені в довідці відомості підтверджуються копіями матеріалів спадкової справи, що надані нотаріусом апеляційному суду.
Отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно дослідивши обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення – без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 03 березня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Головуючий:  	І.М. Стадник 	
Судді:	Ю.Б. Войтко  	
  	М.В.Матківська