Ухвала                                                                                           Іменем України
20 травня 2020 року                                                                                                              м. Київ
справа № 278/1045/19
провадження № 51-1699ск20
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2019 рокута ухвалу Житомирського апеляційного суду від 02 березня 2020 року щодо нього,
встановив: 
Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2019 року
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, жителя АДРЕСА_1 , не судимого, 
засуджено за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 02 березня 2020 року вирок щодо ОСОБА_4 змінено, доповнено мотивувальну частину вироку обставиною, яка обтяжує покарання, – вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. У решті вирок суду залишено без зміни. 
За вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що він 19 січня 2019 року о 22 год. 48 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, біля магазину-кафе "Коржик", що на вул. Промисловій, 1 у с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області під час конфлікту ударив потерпілого ОСОБА_5 колото-ріжучим предметом у живіт, після чого тупою частиною цього предмета та кулаком завдав потерпілому більше десяти ударів в обличчя, голову, по руках та ногах, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки без пошкоджень внутрішніх органів, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпечності для життя в момент заподіяння, та легкі тілесні ушкодження. 
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить судові рішення змінити, перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 121 на ч. 1 ст. 125 КК та призначити йому покарання за цим законом. Посилається на те, що судами не доведено заподіяння ним потерпілому тяжкого тілесного ушкодження. Крім того, вважає, що судом апеляційної інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та безпідставно відхилено клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Згідно з вироком суду висновки про доведеність винуватості  ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, підтверджуються сукупністю доказів, які суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив та належно оцінив. 
Зокрема, винуватість  ОСОБА_4 підтверджуєтьсяпоказаннями потерпілого, свідків; даними висновку судово-медичної експертизи, письмовими доказами, які узгоджуються між собою, не містять суперечностей, що могли б поставити під сумнів їх  достовірність.
Доводи касаційної скарги про недоведеність винуватості ОСОБА_4 у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , що аналогічні доводам, наведеним в апеляційних скаргах сторони захисту, були предметом дослідження апеляційного суду та визнані безпідставними. Суд апеляційної інстанції дав належну оцінку показанням потерпілого про те, що тілесні ушкодження у вигляді поранення живота могли утворитися при падінні або ж могли бути заподіяні іншою особою.
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку апеляційний суд ухвалив рішення, яке узгоджується з вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
Доводи касаційної скарги щодо недотримання апеляційним судом вимог ст. 404 КПК є непереконливими, оскільки ані зі скарги, ані з долученого до неї клопотання про нове дослідження доказів не убачається у чому саме полягає неповне їх дослідження у суді першої інстанції. Касаційна скарга не містить посилань на допущення апеляційним судом порушень норм процесуального закону з урахуванням положень ст. 412 КПК.
Призначене  ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК і є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для пом`якшення засудженому покарання немає.
Отже, підстав для скасування судових рішень з мотивів, викладених у касаційній скарзі засудженого, не виявлено.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Ураховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженогоОСОБА_4 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 02 березня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:
 
ОСОБА_1                           ОСОБА_2                        ОСОБА_3