13.03.20
33/812/62/20

Миколаївський апеляційний суд

Справа № 33/812/62/20                                        Головуючий суду І інстанції
Категорія: ст. 124 КУпАП                                суддя Полішко В.В.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року                                                 м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,
за участю секретаря                                – Таран З.В.,
особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності        – ОСОБА_1 ,
захисника                                                – Гречаної Є.Й.,

розглянула апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 січня 2020 року, якою на
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , 
за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

За постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 15.11.2019 р. близько 18.55 год. на 310 км 860 м Вітовського району Миколаївської області на автодорозі Н-11 сполученням «Дніпро-Миколаїв», водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки при перестроюванні, не надав переваги в русі транспортному засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав перестроїтись, та допустив із ним зіткнення. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
З приводу обставин пригоди зазначає, що він не перестроювався, не змінював напрямку руху, а їхав прямо у лівій смузі, та, відповідно, не порушував п. 10.3 Правил дорожнього руху, що відповідає характеру наявних ушкоджень на транспортних засобах.
Наголошує на тому, що висновки судді місцевого суду, стосовно механізму дорожньо-транспортної пригоди, не відповідають обставинам справи, а суддя взяв на себе обов`язки експерта автомеханіка та не розглянув справу по суті.
Зауважує, що матеріали справи не мітять будь-яких доказів того, що саме він скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

Під час апеляційного розгляду захисник Гречана Є.Й. просила змінити судове рішення та скасувати протокол і, за результатами розгляду справи, закрити провадження відносно ОСОБА_1 , за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані в повному обсязі.

Так, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
За змістом вимог п. 10.3 Правил дорожнього руху, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.
Згідно з п. 1.4. Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердив надані ним пояснення в місцевому суді та додав, що був не згоден із діями працівників поліції, які примусили його підписати протокол про адміністративне правопорушення та схему місця пригоди, у зв’язку із чим, їх оскаржував, за результатами перевірки йому надійшла відповідь, в якій вказано, що працівники поліції діяли відповідно до вимог закону, вказане рішення він не оскаржував. При цьому, зауважив, що судом не надано надженої оцінки його поясненням та даним схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, а свідки, пояснення яких містяться в матеріалах справи, є зацікавленими особами, оскільки усі працюють на одному підприємстві із водієм ОСОБА_2 .

Однак, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 спростовуються поясненнями, наданими в місцевому суді потерпілим Проценком Ю.М., свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , даними протоколу та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди.
За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 030708, 15.11.2019 р. о 18.55 год. на 310 км – 860 м Вітовського району Миколаївської області на автодорозі Н-11 сполученням «Дніпро-Миколаїв», водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Fiat Doblo», не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки при перестроюванні, не надав переваги в русі транспортному засобу «Volkswagen», що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав перестроїтись, та допустив із ним зіткнення, чим порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
На схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.11.2019 р. зафіксовані механічні пошкодження, отриманні транспортними засобами в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, на схемі зображене місце контактування автомобілів, що знаходиться на роздільній смузі між двома смугами руху в попутному напрямку; розташування автомобілів після пригоди, відповідно якому, задня ось автомобілю «Fiat Doblo» знаходиться на відстані 0,7 м від лівого краю проїжджої частини, передня ось на відстані 0,6 м від лівого краю проїжджої частини, передня ось транспортного засобу «Volkswagen» знаходиться на відстані 6,6 м від лівого краю проїжджої частини, а передня ось на відстані 6,5 м відповідно; загальна ширина проїжджої частини, в місці контактування автомобілів, для двох смуг в попутному напрямку руху складає 7,2 м. Вказана схема підписана учасниками пригоди, за участю понятих, без будь-яких зауважень та не оскаржувалась ними у встановленому порядку.
Відповідно до пояснень потерпілого ОСОБА_2 , наданих в місцевому суді, він рухався в с. Калинівка Вітовського району Миколаївської області, віз людей. Дорога мала дві смуги руху в одному напрямку. Їхав у лівому ряду, попереду рухався автомобіль Фіат. Він подав знак фарами водію автомобілю Фіат, щоб той надав йому дорогу. Однак водій автомобіля Фіат дорогу йому не надав, натомість увімкнув поворот ліворуч, хоча до повороту було ще приблизно 1,5 км. Він вирішив обігнати автомобіль Фіат з права. Під час обгону автомобіль Фіат, незважаючи на те, що мав увімкнений покажчик лівого повороту, повернув праворуч, та ударив по корпусу його автомобіля, удар прийшовся по центру кузова. Після зіткнення кожен з них проїхав приблизно ще 20 метрів. Автомобіль Фіат зупинився на лівій смузі, а він проїхав ще метрів 10 та зупинився на узбіччі, щоб не створювати аварійну ситуацію для інших учасників руху, оскільки вже був темний час доби та неподалік мало місце ще одне дорожньо-транспортній пригоді. Рухався 70 км/год. 
Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що керуючи евакуатором, їхав позаду обох автомобілів, в лівій смузі. Бачив, як автомобіль Фольксваген почав подавати автомобілю Фіат світловий сигнал – «надати дорогу», в свою чергу водій ОСОБА_1 включив поворот ліворуч. Потім автомобіль Фольксваген почав поворот праворуч. Коли автомобіль Фольксваген майже обігнав автомобіль Фіат, відбулося зіткнення. Після зіткнення автомобіль Фіат відразу зупинився на своїй смузі, а автомобіль Фольксваген з`їхав на узбіччя.
Свідок ОСОБА_4 пояснив, що є працівником ТОВ «Миколаївавтодор». Після роботи їхав у автомобілі Фольксваген позаду автомобіля Фіат. Рухалися в лівому ряді. Під`їжджали до с. Калинівка Вітовського району Миколаївської області. Водій Фольксвагену подав знак фарами водію Фіату, щоб той уступив дорогу. Але Фіат увімкнув поворот ліворуч та дорогу не уступив. Тоді, водій Фольксвагена ОСОБА_2 перестроївся у правий ряд. Коли обігнали автомобіль Фіат, десь на пів машини, то він відчув удар в бік автомобіля. Після зіткнення ОСОБА_2 з`їхав на узбіччя. Зіткнення не бачив, лише відчув удар в ліву сторону автомобіля, позаду нього.
З письмових пояснень свідка ОСОБА_5 , вбачається, що його разом з іншими робітниками ТОВ «Миколаївавтодор» по домівкам розвозив автомобіль Фольксваген, яким керував ОСОБА_6 . ОСОБА_7 . Попереду рухався автомобіль Фіат. Водій ОСОБА_2 подав світловий сигнал фарами, щоб водій автомобіля Фіат надав дорогу, але той включив поворот ліворуч та продовжив рух прямо. Водій ОСОБА_2 увімкнув покажчик повороту праворуч та перестроївся, через декілька секунд порівнявшись з автомобілем Фіат. В цей час водій автомобіля Фіат несподівано здійснив поворот праворуч, внаслідок чого відбулось зіткнення та автомобілі отримали механічні пошкодження.

З пояснень ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вбачається, що автомобіль «Fiat Doblo» рухався по лівій смузі для руху. Після того, як водій транспортного засобу «Volkswagen» подав водію автомобілю «Fiat Doblo» сигнал фарами, щоб той звільнив дорогу, ОСОБА_1 , продовжив рух в лівій смузі, при вільній правій, включивши покажчик лівого повороту. При цьому, автомобіль, під керування ОСОБА_1 , не зайняв крайнього лівого положення, у відповідності до вимог Правил дорожнього руху. 
Відбулось контактування автомобілів, відповідно даним схеми дорожньо-транспортної пригоди, посередині проїжджої частини (на роздільній смузі), призначеній для руху транспортних засобів в одному напрямку.
Наведені обставини ОСОБА_1 , під час апеляційного розгляду, не заперечував. 
Отже, досліджені місцевим судом докази, які були перевірені під час апеляційного перегляду, спростовують позицію ОСОБА_1 стосовного керування ним автомобілем у відповідності до вимог Правил дорожнього руху.
При цьому, місце контактування автомобілів, їх розташування після пригоди та характер ушкоджень свідчать про здійснення водієм ОСОБА_1 маневру перестроювання у праву смугу для руху, із порушенням п. п. 2.3 «б», 10.3 Правил дорожнього руху, а відтак, вказують на обґрунтованість висновків судді місцевого суду про порушення водієм ОСОБА_1 вказаних пунктів правил, що призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди.

Стосовно тверджень апелянта, про недопустимість пояснень свідків, які містяться в матеріалах справи, через те, що вказані свідки працюють разом із водієм ОСОБА_2 , то вони є безпідставними, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до пояснень наданих ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, пояснення свідків, які зазначені в постанові судді місцевого суду відображені у точній відповідності до того, що вони пояснили в місцевому суді.
Свідок ОСОБА_3 , який став очевидцем пригоди, не є працівником підприємства ТОВ «Миколаївавтодор», на якому працює ОСОБА_2 , що не заперечувалось самим ОСОБА_1 та свідчить про безпідставність таких доводів в цій частині.
Стосовно пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то вони повністю узгоджуються із матеріалами справи та встановленими суддею місцевого суду обставинами, а тому об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених пояснень та викладених в них обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Крім того, твердження ОСОБА_1 стосовно того, що дані схеми місця дорожньо-транспортної пригоди підтверджують відсутність в його діях порушень Правил дорожнього руху є безпідставними, оскільки самим ОСОБА_1 та його захисником заперечується допустимість схеми місця пригоди, як доказу, в рамках провадження відносно нього.
При розгляді справи судом порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Під час перегляду порушень норм процесуального або матеріального права не встановлено, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Отже, з урахуванням наведеного, рішення судді є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим, і підстав для скасування постанови судді, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, - 

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 січня 2020 року, якою на  ОСОБА_1  за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                Н.В. Чебанова-Губарєва