ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Постанова
Іменем України
13  травня 2020 року м. Херсон
справа № 661/1161/18
провадження № 22-ц/819/274/20
провадження № 22-ц/819/633/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого – Радченка С.В.,
суддів: Бездрабко В.О., Вейтас І.В.,
секретар: Кутузова А.В.
учасники справи:
позивач (за первісним позовом)-   ОСОБА_1 ,
відповідачі (за первісним позовом) –  ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_3 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 серпня 2019 року та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням та  за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою та відшкодування матеріальних витрат,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що йому та відповідачам на праві часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , а саме: йому належить 3/5 частки, ОСОБА_2 – 1/5 частка та ОСОБА_3 – 1/5 частка. Спірна квартира складається з чотирьох кімнат, загальною площею – 61,8 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., у тому числі: кімната №2 – площею 16. 5 кв.м., кімната №3 – площею 11,3 кв.м., кімната №4 – площею 9,3 кв.м., кімната №5 – площею 7,8 кв.м., кімнати №3,4,5 є ізольованими, кімната АДРЕСА_2 є суміжною з кімнатами №3, 4. Також є спільні приміщення: кухня №6 – площею 5,1 кв.м., коридор №1 – площею 7,7 кв.м., ванну кімнату №7,8 площею 2,1 кв.м., 1,2 кв.м., та балкон площею 2,6 кв.м. Проте, на сьогоднішній день він позбавлений можливості користуватись та володіти своєю часткою у зазначеній квартирі, так як між ними, як власниками зазначеного нерухомого майна виникають непорозуміння, сварки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. Посилаючись на наведене, з уточненнями, остаточно просив встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 за першим варіантом висновку №08 судової будівельно-технічної експертизи від 25 березня 2019 року, а саме: визначити співвласнику 3/5 часток в праві власності на квартиру – ОСОБА_1 в користуванні кімнату № НОМЕР_1 площею – 11,3 кв.м. разом з балконом з виходом в коридор «№9» пл.. 5,07 кв.м. і далі з виходом в коридор загального користування «№1»; жилу кімнату № НОМЕР_2 площею – 9,3 кв.м., з виходом у суміжну жилу кімнату «№3», реальна частка складає 59/100; відповідачці ОСОБА_2 , співвласниці 1/5 частки виділити в користування жилу кімнату АДРЕСА_2 площею 11,0 кв.м., з виходом в коридор загального користування, реальна частка складає 24/100, відповідачу ОСОБА_3 співвласнику 1/5 частки виділити в користування жилу кімнату АДРЕСА_3 площею – 7,8 кв.м., з виходом в коридор загального користування, реальна частка складає 17/100; в загальному користуванні співвласників квартири залишити підсобні приміщення, а саме: коридор №1 – площею 7, 7 кв.м., кухню №6 площею 5,10 кв.м., ванну кімнату АДРЕСА_4 площею 2,10 кв.м., туалет №8 площею – 1,2 кв.м.; стягнути з відповідачів на його користь витрати по проведенню судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 3000,00 грн.
В червні 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічною позовною заявою в якій просили встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : виділивши в користування ОСОБА_2 житлову кімнату 105 площею 13,26 кв.м.; ОСОБА_3 житлову кімнату 106 площею 7,80 кв.м.; ОСОБА_1 коридор 102, площею 3,43 кв.м., житлову кімнату 104 площею 9,30 кв.м. та житлову кімнату 103 плрощею 11.30 кв.м., разом з балконом, залишити в загальному користуванні: коридор НОМЕР_3 площею 8,34 кв.м., коридор 102 площею 3,43 кв.м., кухню 107 площею 5,10 кв.м., ванну кімнату 108 – 2,10 кв.м., туалет 109 площею 1,20 кв.м. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти витраченні на ремонт житлової кімнати площею 9,30 кв.м. в сумі 11 388, 00 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що в їх частковій власності перебуває спірна квартира, в якій ОСОБА_1 не проживає, з його дозволу в житловій кімнаті площею 11,3 кв.м. мешкає ОСОБА_4 , вони ж мешкають в житлових кімнатах 9,3 кв.м. та 7,8 кв.м. в загальному користуванні перебуває житлова кімната площею 16, 5 кв.м. оскільки вона є прохідною. Кухня, ванна кімната, туалет та коридор перебувають в спільному користуванні. Так, вони тривалий час користуються зазначеними житловими кімнатами, за цей час в житловій кімнаті площею 9,3 кв.м. ОСОБА_2 здійснено ремонт, а саме: встановлено металопластикове вікно вартістю 1380,00 грн., поклеєні шпалери на загальну суму 462, 00 грн., утеплено фасад квартири зі сторони кімнати, площею 9.3 кв.м., вартістю 7200, 00 грн., всього на загальну 11388,00 грн. Також за їх рахунок без участі позивача ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 виконувався ремонт, якого потребувала спірна квартира та були придбані будівельні матеріали, сантехніка, встановленні металеві двері, на кухні встановлено металопластикове вікно, всього на суму 15909,30 грн. У зв`язку з чим вони не погоджувалися з запланованим ОСОБА_1 порядком користування спірною квартирою, оскільки ним не враховано, що ними вже було обжиті житлові кімнати, в яких вони фактично мешкають та витраченні кошти на їх благоустрій, тому просять суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь витраченні кошти на ремонт житлової кімнати площею 9,3 кв.м., а саме в сумі 11388,00 грн., а також встановити запропонований ними варіант користування спірною квартирою.
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 . Виділено в користування:
- ОСОБА_1 - житлову кімнату «3», площею 11,3 кв.м. з балконом, з виходом в коридор «9» площею 5,07 кв.м., і далі з виходом в коридор загального користування «1»; житлову кімнату «4» площею 9,3 кв.м. з виходом у суміжну жилу кімнату «3», що відповідатиме реальній частці 59/100;
- ОСОБА_2 – житлову кімнату «2» площею 11,0 кв.м., і далі з виходом в коридор загального користування «1», що відповідатиме реальній частці 24/100;
- ОСОБА_3 – житлову кімнату «5» площею 7,8 кв.м., і далі з виходом в коридор загального користування «1», що відповідатиме реальній частці 17/100.
В загальному користування трьох співвласників залишено підсобні приміщення, а саме: 1- коридор площею 7,70 кв.м., 6- кухню площею 5,10 кв.м., 7- ванну кімнату площею 2, 10 кв.м., 8-туалет  площею 1,2 кв.м., а всього 16, 10 кв.м.
Визначено перелік будівельних робіт, які необхідно виконати кожному із співвласників.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою та відшкодування матеріальних витрат відмовлено.

Додатковим рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 грудня 2019 року вирішено питання щодо судових витрат. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору в розмірі 708,00 грн.; витрати пов`язанні із проведенням експертизи в розмірі 3000 грн., а всього 3708 грн. 00 коп., тобто по 1854 грн. 00 коп. з кожного.

Рішення суду мотивоване тим, що сторони по справі, як співвласники квартири, не можуть дійти згоди щодо порядку її користування. Виділення у відособлене користування кожному із співвласників частини квартири, яка б відповідала їх ідеальним часткам є неможливим, проте за запропонованим експертом першим варіантом поділу відхилення не є значним, тому суд вважав за можливе визначити порядок користування спірною квартирою, за вказаним варіантом, при цьому поділ майна для припинення права спільної часткової власності не здійснюється і такий правовий режим майна зберігається, що не порушує права співвласників. З наведених підстав суд відмовив в задоволенні зустрічних позовних вимог в частині запропонованого позивачами порядку користування. Відмовляючи в задоволенні вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди суд виходив з їх недоведеності.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд виходив з того, що позивачем на підтвердження понесених ним судових витрат надано відповідні докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На зазначене рішення суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду і ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі. Зазначив про те, що на даний час в квартирі проживає 5 осіб: він з дружиною та дочкою, ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_4 . У разі виконання рішення суду в квартирі буде проживати 6 осіб, що призведе до погіршення житлових умов осіб, які проживають у квартирі на теперішній час. Крім того посилається на те, що порядок користування спірною квартирою, визначений судом, не відповідає їхнім часткам у праві власності на квартиру. 

Також не погоджуючись з додатковим рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення скасувати та відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат, посилаючись на те, що вона зараз перебуває в тяжкому матеріальному становищі, оскільки тяжко хворіє, а тому не має змоги сплатити судовий збір.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційні скарги від учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно свідоцтва про право власність на житло виданого 12 січня 1999 року виконавчим комітетом Новокаховської міської ради Херсонської області, квартира АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
10 грудня 2014 року, згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Сердюк Л.І., ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 свої 2/5 частку у квартирі АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №30766133 від 10 грудня 2014 року.
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №04.06/3335 виданої 21 березня 2018 року відділом реєстрації Новокаховської міської ради Херсонської області, в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 
02 вересня 2011 року ОСОБА_4 зверталась до Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області з заявою про вжиття заходів до її доньки ОСОБА_2 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_5 , яка погрожувала їй фізичною розправою, постановою ДІМ СДІМ Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області від 04 вересня 2011 року в порушенні кримінальної справи відмовлено, про що повідомлено заявницю.
З технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , вбачається, що зазначена квартира складається з житлових кімнат: 1-а кімната – 16,5 кв.м., 2-а кімната – 11,3 кв.м., 3-я кімната 9,3 кв.м., 4-а кімната – 7,8 кв.м., загальна житлова площа – 44,9 кв.м.; кухня окрема площею  5,1 кв.м., ванна кімната 2,1 кв.м., туалет – 1,2 кв.м., коридор 7,7 кв.м., балкон – 2,6 кв.м. Загальна площа кватири 61,8 кв.м.
Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №08 від 25 березня 2019 року судовим експертом запропоновано три варіанти порядку користування між співвласниками ОСОБА_1 з частиною 3/5 в праві власності, ОСОБА_2 1/5 частина, ОСОБА_3 1/5 частина, квартирою АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2012 року; договору підряду  від 07 жовтня 2010 року, та рахунку до заказу від 06 лютого 2012 року, ОСОБА_2 придбала металопластикову конструкцію (вікно), вартістю 1380,00 грн., за адресою: АДРЕСА_5 встановлено вікно, вартість робіт становить 1425,00 грн., металеві двері, вартість яких з монтажем становить 2500 грн.; крім того до зустрічної позовної заяви додано товарні чеки за період з 2003 року по 2014 роки на придбання строй матеріалів, сантехніки, газових устаткувань всього загальну суму 8972, 95 грн.      

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає апеляційні скарги такими, що  не підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.
Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.
У цьому випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення в користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.
В даній справі спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею.
Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, у користування сторонам спору необхідно надати приміщення, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.
При цьому, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.      
Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
За умовами ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
           Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Тобто, позивач як власник частини квартири має право на користування нею, виходячи із його частки в праві спільної часткової власності на квартиру, виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.
       Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно визначено порядок користування спірною квартирою за запропонованим позивачем 1 варіантом висновку експертизи №8 від 25.03.2019 року, яким враховано інтереси кожного зі співвласників, порядок користування кімнатами, адекватні розміру належним їм часток квартири, права на користування квартирою даним порядком членів сім`ї не порушені.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.
Доводи апеляційної скарги, що у разі виконання рішення суду в квартирі буде проживати 6 осіб і це порушить право осіб, які в ній на даний час проживають, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не мають правового значення при вирішенні питання щодо визначення порядку користування квартирою між сторонами (співвласниками квартири).
Також не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги про невідповідність виділених рішенням суду часток їхнім часткам у праві власності, оскільки згідно чинного законодавства при вирішенні питання про встановлення порядку користування допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається представник відповідача в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 на додаткове рішення суду.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Так, відповідно до квитанції № 48 від 30 березня 2018 року, позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 708,00 грн.; відповідно до квитанції від 21 лютого 2019 року понесенні витрати пов`язанні із проведенням експертизи в розмірі 3000 грн.
Враховуючи викладене, з урахуванням принципів співмірності, справедливості та розумності судових витрат, суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення в рівних частках з ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачка знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки не підтверджені жодними належними доказами, доводи про відсутність можливості сплати коштів самі по собі не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки заявник має не лише навести обставини, які свідчать про його скрутне матеріальне становище, але й подати до суду відповідні докази.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду та додаткове рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для їх скасування або зміни відсутні.

       Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 серпня 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 13 грудня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 травня 2020 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді В.О. Бездрабко

І.В. Вейтас