Постанова  
Іменем України
17 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 369/8239/19
провадження № 61-20496св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,  
 
учасники справи:
позивач - перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство»,
відповідачі: Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Прокуратури Київської області на ухвалу                              Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня                 2019 року у складі  судді Пінкевич Н. С., постанову Київського апеляційного суду від 03 жовтня  2019 року у складі колегії суддів: Оніщук М. І.,                        Шебуєва В. А., Крижанівська Г. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                   № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги Прокуратури Київської області на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області                                    від 02 липня 2019 року, постанову Київського апеляційного суду                                   від 03 жовтня  2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року       № 2147-VIII, що діяла до  08 лютого  2020 року.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2019 року Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство» звернувся до суду з позовом до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.
Позовна заява мотивована тим, що на підставі прийнятого з перевищенням визначених законом повноважень та всупереч вимог земельного та лісового законодавства рішення Гореницької сільської ради з державної власності вибула земельна ділянка лісогосподарського призначення в приватну власність третьої особи у справі, а в подальшому відчужена на користь відповідача у справі, у зв`язку з чим порушено інтереси держави в особі                    ДП «Київське лісове господарство», який відповідно до вимог законодавства є постійним користувачем спірної земельної ділянки.
При цьому, ДП «Київське лісове господарство» та Київське обласне                                      та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, як орган державної влади, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, своєчасних заходів щодо оскарження в судовому порядку спірного рішення, прийнятого всупереч вимог земельного законодавства, не вжито, що свідчить про нездійснення ними належним чином своїх повноважень та є підставою для звернення прокурора з цим позовом до суду в інтересах держави.
На підставі викладеного Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство» просив визнати незаконним та скасувати рішення Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району Київської області 31 сесії 25 скликання № 3/15                        від 29 липня 2010 року, на підставі якого ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності серія ЯЛ № 364138 на земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площею 0,1427 га, що розташована у Київській області, Києво-Святошинський район, с. Гореничі; визнати недійсним державний акт серії ЯЛ №364138 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1427 га; витребувати на користь держави в особі ДП «Київське лісове господарство» з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 цю земельну ділянку.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області                                   від  02 липня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позовна заява прокурора не містить чітких та обґрунтованих підстав, з дотриманням встановленої процедури, для звернення прокурора до суду з вказаним позовом.
Не погодившись з такою ухвалою місцевого суду, керівник Києво- Святошинської місцевої прокуратури Київської області Дмитрунь Ю. 0. в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство» подав апеляційну скаргу.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року ухвалу місцевого суду залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що прокурор не надав належних та допустимих доказів про наявність визначених законом підстав для звернення прокурора в інтересах держави до суду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2019 року до Верховного Суду,                                  прокурор Київської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого і апеляційного судів та передати справу для продовження розгляду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що прокурором у відповідності до статті 56 ЦПК України, частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» було доведено неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, зокрема - Київським обласним та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство», та дотримано процедуру звернення до суду з позовом в інтересах держави. 
Доводи інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України (тут і далі в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.
23 грудня 2019 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 28 травня 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Фактичні встановлені обставини справи
Встановлено, що 11 квітня 2019 року та 25 червня 2019 року Києво- Святошинська місцева прокуратура Київської області попередньо, до  звернення до суду, повідомляла Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство» про намір звернутися до суду із вказаним позовом в інтересах держави.
27 червня 2019 року перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Чередніченко С. Ю. в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство» звернувся до суду з позовом до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 , в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати рішення Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київськоїобласті 31 сесії25 скликання № 3/15 від 29 липня 2010 року на підставі якого ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності серія ЯЛ № 364138 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1427 га, за кадастровим номером 3222482001:01:007:0649 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства;
- визнати недійсним державний акт серії ЯЛ № 364138 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1427 га за кадастровим номером          3222482001:01:007:0649,         за                кадастровим номером 3222482001:01:007:0649 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства;
- витребувати на користь держави в особі ДП «Київське лісове господарство» з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1427 га за кадастровим номером 3222482001:01:007:0649, яка розташована в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району Київськоїобласті.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню  з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина четверта статті 42 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови                                       від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18).
В судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду                            від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).
Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.
У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).
Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.
Сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону).
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу (частина четверта статті 56 ЦПК України).
Системне тлумачення абзацу другого частини другої статті 56 ЦПК України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно з абзацом третім частини другої статті 56 ЦПК України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього кодексу про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення у разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки усунуті не були.
Постановляючи ухвалу від 02 липня 2019 року про повернення позовної заяви, судом першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, не враховано, що прокурор звернувся до суду з вказаним позовом на захист інтересів українського народу як власника спірної земельної ділянки, якою, на думку прокурора, незаконно розпорядився представницький орган місцевого самоврядування - Гореницька сільська рада Києво- Святошинського району Київської області. На виконання частини третьої статті 56 ЦПК України, абзацу першого частини третьої, абзацу першого частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у тексті позовної заяви та додаткових поясненнях прокурор обґрунтував наявність інтересу держави у визнанні незаконним та скасування рішення ради, а також вказав, що статус органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, мають Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство». Однак Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства на звернення прокуратури листом від 15 квітня 2019 року повідомило, що підприємством не вживались заходи, направлені на повернення спірної земельної ділянки у зв`язку з відсутністю цільових коштів на судові витрати. При цьому ДП «Київське лісове господарство» самостійно звернулось до місцевої прокуратури із проханням вжити заходів щодо повернення спірної земельної ділянки.
Встановлено, що прокурор попередньо, до звернення до суду, повідомив про це відповідних суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням обставин цієї справи, колегія суддів вважає, що прокурор обґрунтував підстави для представництва інтересів держави, зокрема порушення інтересів держави та неналежне здійснення компетентних органом захисту інтересів держави.
Вказана позиція відповідає правовим висновкам, висловленим у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі                                        № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19), від 15 жовтня 2019 року                                  у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19).
Із урахуванням зазначеного, висновок судів попередніх інстанцій щодо не наведення прокурором підстав для звернення до суду із цим позовом в інтересах є необґрунтованим.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Частиною четвертою статті 406 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Таким чином, доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду винесені без додержання норм процесуального права. У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржені рішення скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416  ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Прокуратури Київської області задовольнити.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2019 року, постанову Київського апеляційного суду  від 03 жовтня  2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                                               С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев 
Є. В. Коротенко 
В. М. Коротун