Справа № 991/1678/20
Провадження № 1-кс/991/1712/20

У Х В А Л А 

11 березня 2020 року м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у межах кримінального провадження № 52017000000000802 від 17.11.2017,
ВСТАНОВИВ:
24.02.2020 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у межах кримінального провадження № 52017000000000802 від 17.11.2017.
Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 24.02.2020 для розгляду скарги було визначено слідчого суддю ОСОБА_1 

11.03.2020 до початку розгляду скарги по суті від адвоката ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якому він повідомив, що відмовляється від скарги та просив закрити провадження щодо розгляду скарги.
Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.
За змістом положень, наведених у ч. 2 ст. 305 КПК України підставою для закриття провадження за скаргою є самостійне скасування слідчим чи прокурором рішень, передбачених пп. 1, 2, 5, 6 ч. 1 ст. 303 КПК України, а також припинення дії чи бездіяльності, яка оскаржується.
Отже наведені у заяві обставини не є підставою для закриття провадження за скаргою.
Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
- скасування рішення слідчого чи прокурора;
- зобов`язання припинити дію;
- зобов`язання вчинити певну дію;
- відмову у задоволенні скарги.
У ч. 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом.
Оскільки, подавши заяву про закриття провадження за скаргою заявник фактично відмовився від реалізації та використання свого права на підтримання такої скарги та розгляду слідчим суддею питань, порушених у скарзі, слідчий суддя, враховуючи принцип диспозитивності вважає за можливе постановити ухвалу про залишення скарги без розгляду.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 26, 303, 372 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у межах кримінального провадження № 52017000000000802 від 17.11.2017, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її постановлення.

Слідчий суддя           ОСОБА_1