ПОСТАНОВА
Іменем України

18 червня 2020 року 
Київ
справа №620/1771/19
адміністративне провадження №К/9901/32524/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Мартинюк Н.М.,
суддів Дашутіна І.В., Жука А.В.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №620/1771/19
за позовом ОСОБА_1 
до Сосницького районного сектору Державної міграційної служби України в Чернігівській області
про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року (склад суду не зазначений у судовому рішенні)
і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року (прийняту у складі: головуючого судді Ганечко О.М., суддів Василенка Я.М., Шурка О.І.).

УСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову відповідача в обміні її існуючого паспорту на паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ;

- зобов`язати відповідача оформити й обміняти існуючий паспорт позивачки серії НОМЕР_1 , виданий 14 травня 1996 року Сосницьким РВ УМВС України в Чернігівській області, в якому не вклеєна фотокартка по досягненню 25 річного віку, на паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ, без передачі будь-яких даних про позивачку до ЄДДР, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулася до відповідача із заявою щодо вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України у формі книжечки. За наслідками розгляду її заяви їй було відмовлено й повідомлено про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» в редакції від 3 жовтня 2018 року, якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулась в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток, їй здійснюється обмін паспорта. Паспорт, в якому не вклеєна фотокартка з дотриманням місячного строку, є нечинним і підлягає обміну на паспорт у вигляді картки з безконтактним електронним носієм. Також повідомлено, що у зв`язку з пропущенням місячного строку, визначеного для вклеювання фотографії, позивач має право на звернення до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (надалі також - «УДМС України в Чернігівській області») з поданням визначених чинним законодавством документів для оформлення нового паспорту з безконтактним електронним носієм.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у позові відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що 18 липня 2000 року позивачці виповнилось 25 років, а тому вона мала звернутися до органів міграційної служби України з відповідною заявою про вклеювання фотокартки протягом місяця. Однак, таку заяву позивачка подала до Сосницького районного сектору УДМС України в Чернігівській області тільки 26 грудня 2018 року. Якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток, здійснюється обмін паспорта. Відтак, на переконання суду, відповідач надав позивачці обґрунтовану відповідь на її звернення.

До того ж, позивачка із заявою-анкетою встановленої форми та необхідним пакетом документів для обміну паспорта громадянина України до відповідача не зверталася. Заява позивачки щодо оформлення паспорта громадянина України від 28 травня 2019 року було розглянута відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства, а отже, надаючи відповідь на звернення позивачки, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому суди дійшли висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною відмови відповідача в обміні її існуючого паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечення)

У касаційній скарзі позивачка просить скасувати постанови судів першої й апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скаржниця зазначає, що суди, розглядаючи цю справу, неправильно застосували норми матеріального права і порушили норми процесуального права. 

Також скаржниця вказує, що суди попередніх інстанцій не застосували норми постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ, не застосували правових висновків Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) від 19 червня 2018 року, безпідставно застосували вимоги пункту 69 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого 25 березня 2015 року №302, порушили норми Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та норми Конституції України.

Позивачка отримала копію ухвали Верховного Суду від 23 грудня 2019 року про відкриття касаційного провадження 31 грудня 2019 року.

Відповідач не надав суду свого відзиву на касаційну скаргу, копію ухвали Верховного Суду від 23 грудня 2019 року про відкриття касаційного провадження отримав 2 січня 2020 року. 

Від УДМС України в Чернігівській області надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому управління просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. Зокрема зазначає, що правильними є висновки судів про те, що для отримання адміністративної послуги у виді обміну паспорта громадянина України особа зобов`язана надати заяву-анкету встановленої форми та необхідний пакет документів, визначений пунктом 69 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України. Позивачка не зверталася до відповідача з необхідним пакетом документів для обміну паспорта. ЇЇ заява щодо оформлення паспорта громадянина України від 28 травня 2019 року була розглянута відповідачем згідно з вимогами Закону України «Про звернення громадян». Одночасно суди першої й апеляційної інстанцій правильно не віднесли цю адміністративну справу до типової.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 

Судами першої й апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , 1975 року народження, звернулась до Сосницького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, що є територіальним підрозділом цього Управління, із заявою від 26 грудня 2018 року про вклеювання фотокартки в існуючий паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 14 травня 1996 року Сосницьким РВ УМВС України в Чернігівській області, яка не була вклеєна при досягненні позивачкою 25-річного віку.

9 січня 2019 року Сосницьким районним сектором УДМС України у Чернігівській області листом №7429-5/7429.1-19 повідомлено позивачку, що відповідно до підпункту 6 пункту 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25 березня 2015 року в редакції постанови Кабінету Міністрів України №795 від 3 жовтня 2018 року, якщо особа досягла 25- чи 45-річното віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток, паспорт у формі книжечки потрібно замінити на ID -картку. Тому вклеїти фото при досягненні 25-річного віку у паспорт громадянина України у формі книжечки немає можливості.

6 лютого 2019 року позивачка звернулася до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області щодо перевірки законності відповіді Сосницького районного сектору УДМС України у Чернігівській області.

6 березня 2019 року УДМС України в Чернігівській області надало пояснення №П-23/6/7401-19/7401.3/2145-19 щодо неможливості вклеювання фотокартки в існуючий паспорт позивачки.

28 травня 2019 року позивачка повторно звернулася до Сосницького районного відділу УДМС України в Чернігівській області із заявою про обмін її існуючого паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 14 травня 1996 року Сосницьким РВ УМВС України в Чернігівській області, в якому не вклеєна фотокартка по досягненню 25-річного віку, на паперовий паспорт у вигляді книжечки.

Сосницький районний сектор УДМС України в Чернігівській області листом від 31 травня 2019 року вих. №7429-130/7429.1-19 відмовив позивачці в оформленні такого паспорта, посилаючись на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», відповідно до якого оформлення і видача паспорта громадянина України здійснюється розпорядником ЄДДР у формі картки.

Звернувшись 31 травня 2019 року до УДМС України в Чернігівській області щодо перевірки законності дій Сосницького районного сектору УДМС України у Чернігівській області, позивачка отримала відповідь про підтвердження законності дій працівників Сосницького районного сектору УДМС України в Чернігівській області.

Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України «Про громадянство України» документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9 - 11 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-XII від 26 червня 1992 року, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80х60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.

Водночас Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року №5492 визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на, крім іншого, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких відноситься паспорт громадянина України.

Згідно з положеннями статті 14 вказаного Закону документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Згідно з пунктом 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 (в редакції, що діяла станом на 19 серпня 2018 року), обмін паспорта здійснюється у разі: (1) зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); (2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням); (3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; (4) закінчення строку дії паспорта; (5) непридатності паспорта для подальшого використання; (6) досягнення 25- чи 45-річного віку особою, яка має паспорт зразка 1994 року (за бажанням).

Відповідно до пункту 21 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302          (в редакції, що діяла станом на 19 серпня 2018 року), у разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими паспорт підлягає обміну (крім закінчення строку дії паспорта), документи для його обміну подаються протягом одного місяця з дати настання таких обставин (подій).

Відповідно до пункту 2 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 (в редакції, що діяла станом на 29 листопада 2018 року) паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Згідно з пунктом 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 (в редакції, що діяла станом на 29 листопада 2018 року), обмін паспорта здійснюється у разі:

1) зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації);
2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням);
3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта;
4) закінчення строку дії паспорта;
5) непридатності паспорта для подальшого використання;
6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток;
7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням).

Згідно з пунктом 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються:

1) особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто;
2) особі, яка досягла 14-річного віку та яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники);
3) особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу, - через уповноважену особу адміністрації відповідної установи чи закладу (далі - уповноважена особа).

Пунктом 69 цього Порядку визначено, що заявник подає для обміну паспорта такі документи:

1) паспорт, що підлягає обміну;
2) документи, що підтверджують обставини, у зв`язку з якими паспорт підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 4 і 6 пункту 6 цього Порядку);
3) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб (для бездомних осіб);
4) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);
5) документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи;
6) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати;
7) документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів):
- про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка (крім випадків, коли здійснюється обмін паспорта зразка 1994 року);
- про народження дітей - свідоцтва про народження дітей;
- про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;
- про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;
- довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття;
8) одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування із застосуванням засобів Реєстру - для оформлення паспорта особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу (в разі потреби). Фотокартка повинна відповідати вимогам рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (IКAO) Doc 9303.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №460-IX, що набрав чинності 8 лютого 2020 року, внесено ряд змін до Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема до Глави 2 «Касаційне провадження» Розділу ІІІ «Перегляд судових рішень».

Разом з тим, пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Оскільки касаційна скарга позивачки у цій справі подана до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX, то здійснюючи касаційний перегляд справи Верховний Суд керується положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, які діяли до набрання чинності вказаним Законом, тобто у редакції Кодексу, чинній до 8 лютого 2020 року.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

У матеріалах справи міститься оригінал судового рішення суду першої інстанції від 10 липня 2019 року (а.с. 40 - 44), у якому не зазначено найменування суду, а також прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів, що ухвалювали судове рішення.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - «КАС України») судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

За статтею 243 КАС України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. У виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали. Судове рішення, що містить вступну та резолютивну частини, має бути підписане всім складом суду і приєднане до справи. Судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частин першої, другої статті 246 КАС України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. У вступній частині рішення зазначаються:

1) дата і місце його ухвалення;
2) найменування суду;
3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів;
4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання;
5) номер справи;
6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи;
7) вимоги позивача;
8) прізвища та ініціали представників учасників справи та прокурора.

Відтак, з тексту рішення суду першої інстанції від 10 липня 2019 року у цій справі неможливо встановити, яким складом суду розглянуто і вирішено справу.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини третьої статті 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, зокрема якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Натомість постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін, що суперечить наведеним нормам КАС України.

Отже, апеляційний суд повинен був перевірити дотримання норм процесуального права судом першої інстанції під час розгляду справи, але всупереч нормам чинного процесуального законодавства не зробив цього.

У зв`язку з цим, судом касаційної інстанції не надається оцінка іншим доводам касаційної скарги, а також не перевіряється правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при прийнятті оскаржуваних рішень.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Розглянувши доводи касаційної скарги позивачки, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що суди першої й апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд.

Встановлені Верховним Судом порушення процесуального права, які допустили суди попередніх інстанцій, свідчать про необхідність скасування рішення суду першої інстанції і постанови суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час розгляду цієї справи суду першої інстанції необхідно врахувати висновки, зроблені у цій постанові, забезпечити рівні права учасників процесу у наданні ними доказів для всебічного і повного дослідження та вивчення всіх обставин справи, необхідних для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року скасувати.

Справу №620/1771/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сосницького районного сектору Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Чернігівського окружного адміністративного суду.

Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………

…………………………….

…………………………….

Н.М. Мартинюк
І.В. Дашутін
А.В. Жук,
Судді Верховного Суду