Ухвала
 
18 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 642/2975/17
провадження № 61-19823св19 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Сімоненко В. М.,
суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,                      Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач - керівник Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Українського ордена «Знак пошани» науково-дослідного Інституту лісового господарства та агромеліорації ім. Г. М. Висоцького Державного агентства лісових ресурсів України та Національної академії наук України, державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги прокуратури Харківської області та державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» на постанову Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Колтунової А. І., Бровченка І. О., Бурлаки І. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2017 року керівник Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Українського ордена «Знак пошани» науково-дослідного Інституту лісового господарства та агромеліорації ім. Г. М. Висоцького Державного агентства лісових ресурсів України та Національної академії наук України, державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» звернувся до суду з позовом, у якому просив витребувати з володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,2 га, що розташована в                                        АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6310137200:12:060:0035; повернути цю земельну ділянку державному підприємству «Харківська лісова науково-дослідна станція».
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Харківської міської ради від                     24 лютого 2010 року № 13/10 надано у власність ОК «ЖБК «Зеленоград»  земельну ділянку загальною площею 1 га в АДРЕСА_1 для будівництва малоповерхової житлової забудови. На підставі зазначеного рішення міської ради ОК «ЖБК «Зеленоград» отримало державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №138553 на земельну ділянку площею 0,2 га кадастровий номер 631013720:12:060:0035. Зазначену ділянку 23 квітня 2011 року ОК «ЖБК «Зеленоград» відчужило на користь ОСОБА_1 У подальшому      АДРЕСА_1 ; постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02 липня 2015 року визнано незаконним та скасовано рішення  Харківської міської ради від 24 лютого 2010 року № 13/10 та визнано недійсним виданий на підставі цього рішення державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №138553. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що спірна земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення та перебувала у постійному користуванні Данилівського держлісгоспу, правонаступником якого є ДП «Харківська науково-дослідна станція», яке підпорядковано Українському ордену «Знак пошани» науково-дослідного Інституту лісового господарства та агромеліорації ім. Г. М. Висоцького Державного агентства лісових ресурсів України та Національної академії наук України. Обґрунтовуючи суспільною значимістю питання повернення земель лісогосподарського призначення у володіння та розпорядження держави, прокуратура вважала, що спірна земельна ділянка підлягає витребуванню з володіння ОСОБА_1 . 
Короткий зміст зустрічних позовних вимог
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визнати його добросовісним набувачем земельної ділянки площею                0,2 га, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6310137200:12:060:0035; визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку.
Позовна заява мотивована тим, що прокуратура просить витребувати у нього земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , на якій він побудував та зареєстровав у встановленому законом порядку житловий будинок. Договір купівлі-продажу від 23 квітня 2011 року, відповідно до якого він придбав у ОК «ЖБК «Зеленоград» спірну земельну ділянку, є оплатим, реальним, виконаним сторонами у повному обсязі,  недійсним не визнавався, проведено державну реєстрацію зміни власника. Зазначав, що на момент пред`явлення у 2013 року позову у справі № 9222/291/13-г про визнання незаконним та скасування рішення міської ради і визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, прокуратурі було відомо про наявність на спірній земельній ділянці житлового будинку з надвірними будівлями, проте він як власник до участі в розгляді справи не залучався. Також вказував на те, що вимоги про витребування земельної ділянки заявлені з пропуском строку позовної давності. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року      у позові  керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 відмовлено; зустрічний позов задоволено; визнано ОСОБА_1 добросовісним набувачем земельної ділянки площею 0,2 га, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6310137200:12:060:0035; визнано за                ОСОБА_1 право власності на зазначену земельну ділянку, набуте на підставі договору купівлі-продажу від 23 квітня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Маслак Н. В., реєстраційний номер 923; стягнено з прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,00 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 не брав участь у розгляді господарської справи № 922/291/13-ц, у якій ухвалено постанову від 02 липня 2015 року про визнання незаконним та скасування рішення міської ради і визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, тому не мав можливості спростувати встановлені під час розгляду цієї справи фактичні обставини. На момент придбання спірної земельної ділянки  ОСОБА_1 не міг передбачити те, що виданий ОК «ЖБК «Зеленоград» державний акт про право власності на земельну ділянку буде визнано недійсним. Вирішуючи питання дотримання розумного балансу між державними та приватними інтересами,  суд виходив з того, що спірна земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови, доказів її віднесення до земель лісогосподарського призначення немає, на земельній ділянці ОСОБА_1 побудував житловий будинок з надвірними будівлями, право власності на який зареєстровано в установленому законом порядку                       у грудні 2012 року, підстави для припинення такого права відсутні. Крім того, прокуратура не підтвердила доказами момент виникнення права на звернення до суду з цим позовом, коли Українському ордену «Знак пошани» науково-дослідного Інституту лісового господарства та агромеліорації                                        ім. Г. М. Висоцького Державного агентства лісових ресурсів України та Національної академії наук України, державному підприємству «Харківська лісова науково-дослідна станція» стало відомо про порушення прав.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні позову керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Українського ордена «Знак пошани» науково-дослідного Інституту лісового господарства та агромеліорації ім. Г. М. Висоцького Державного агентства лісових ресурсів України та НАНУ, державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки - змінено; відмовлено                             у задоволенні позову керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 у зв`язку зі спливом строку позовної давності; у іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 ; стягнено з ОСОБА_1 на користь прокуратури Харківської області витрати зі сплати судового збору у розмірі 528,60 грн; стягнено з ОСОБА_1 на користь державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» витрати зі сплати судового збору у розмірі 528,60 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що обставини щодо недотримання процедури зміни цільового призначення земельної ділянки та відсутності у ОК «ЖБК «Зеленоград» права на безоплатне отримання  спірної земельної ділянки, що слугувало підставою для ухвалення постанови Харківського апеляційного господарського суду від 02 липня 2015 року у справі № 922/291/13-цпро визнання незаконним та скасування рішення міської ради          і визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, не доказуються під час розгляду цієї справи. ОСОБА_1 не надав доказів стосовно того, що земельна ділянка належала територіальній громаді                                 м. Харкова та що Харківська міська рада мала право нею розпоряджатися. Суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка вибула з володіння власника за відсутності його волі, що є підставою для витребування ділянки у добросовісного набувача. Відмовляючи у задоволенні позову прокуратури про витребування земельної ділянки, суд виходив з того, що звертаючись у  червні 2013 року до господарського суду з  позовом про визнання незаконним та скасування рішення міської ради і визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, прокуратура була обізнана про порушення інтересів держави внаслідок недотримання порядку встановлення та зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, проте пред`явила позов у цій справі у червні 2017 року з пропуском строку позовної давності, про застосування якої під час розгляду заявив ОСОБА_1 . Також суд апеляційної інстанції вказав на помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність порушення прав та інтересів держави при розпорядження спірною земельною ділянкою. Ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що підстави для визнання за                  ОСОБА_1 права власності на підставі судового рішення відсутні, оскільки заявлений останнім позов не спрямований на захист його прав та є неналежним способом захисту. 
Короткий зміст касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2019 року до Верховного Суду,                          прокуратура Харківської області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2019 року до Верховного Суду,                          державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року у частині позовних вимог про витребування земельної ділянки, справу у частині вирішення зазначеної вимоги направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з Ленінського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2020 року відмовлено прокуратурі Харківської області у задоволенні клопотання про проведення судового засідання; справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Аргументи учасників справи
Доводи осіб, які подали касаційні скарги 
Касаційна скарга прокуратури Харківської області мотивована тим, що суди неправильно встановили початок перебігу строку позовної давності, до                              02 липня 2015 року у прокуратури не виникнуло права на звернення до суду з віндикаційним позовом; правила про позовну давність не поширюються до витребування земельних ділянок та природних ресурсів, які належать народу України; за наявністю такого титулу суб`єкт права власності може захистити своє право. Фізична або юридична особа не може законно набути право власності на спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення. У разі вилучення земельної ділянки ОСОБА_1 не позбавлений права відновити своє право на підставі статті 661 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Також зазначає, що суд не врахував суспільний інтерес, який полягає у відновленні становища, яке існувало до порушення права власності народу України на землю.
Касаційна скарга державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» мотивована тим, що державне підприємство належно не повідомлявся про дату, час і місце судового засідання апеляційного суду, в якому ухвалювалося рішення по суті. Суди неправильно застосували статтю 261, частину четверту статті 267 ЦК України, незаконність вибуття спірної земельної ділянки встановлено лише постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02 липня   2015 року у справі № 922/291/13-г; вимога про витребування земельної ділянки у ОСОБА_1 не могла бути заявлена під час розгляду зазначеної господарської справи.  
Відзив на касаційну скаргу
У відзиві, поданому у лютому 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить касаційні скарги державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» та прокуратури Харківської області залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Харкова від                             27 листопада 2018 року - залишити в силі, мотивуючи це тим, що державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція» не оскаржує рішення суду першої інстанції, тому у разі скасування постанови Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року слід залишити без змін рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року;  прокуратура Харківської області була не вправі подавати касаційну скаргу, вважає належною особою на подання касаційної скарги - Харківську місцеву прокуратуру № 1; право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку не оспорюється, тому до нього не може бути пред`явлено віндикаційний позов. Також зазначає, що спірна земельна ділянка не може бути у нього витребувана у обраний позивачем спосіб, оскільки договір купівлі-продажу від 23 квітня     2011 року, за яким він набув право власності на земельну ділянку,  залишається дійсним; набувши право власності на житловий будинок він є єдиною особою, яка має право на спірну земельну ділянку, яка відповідно до Закону України від 05 лютого 2004 року № 1457-IV «Про розмежування земель державної та комунальної власності» входила до складу земель комунальної власності; він є добросовісним набувачем, тому відповідно до статті 388 ЦК України земельна ділянка не може бути у нього витребувана. 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року справу № 372/1684/14-ц за позовом про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, визнання державних актів недійсними, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що у справі є підстави відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленій постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), згідно з якого власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на земельну ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку. При цьому зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, у такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду. Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, виходив з того, що позови про витребування (повернення) незаконно виділених земельних ділянок у державну власність мають розглядатись судами як віндикаційні на підставі статей 387, 388 ЦК України; у такому випадку на позови прокурора, які пред`являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа, яка наділена повноваженнями власника чи користувача земельної ділянки з правом розпорядження нею довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року справу                           № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19) прийнято до розгляду.
У справі, яка переглядається, правовідносини є подібними тим, що є предметом спору у справі № 372/1684/14-ц, оскільки вирішення спору залежить від того, чи поданий прокуратурою позов про витребування спірної земельної ділянки у державну власність є віндикаційним або ж негаторним. 
За таких обставин, з огляду на пункт 10 частини першої статті 252 ЦПК України, Верховний Суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19).
Керуючись статтями 252, 253, 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 642/2975/17 за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Українського ордена «Знак пошани» науково-дослідного Інституту лісового господарства та агромеліорації ім. Г. М. Висоцького Державного агентства лісових ресурсів України та НАНУ, державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Українського ордена «Знак пошани» науково-дослідного Інституту лісового господарства та агромеліорації ім. Г. М. Висоцького Державного агентства лісових ресурсів України та НАНУ, державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція», за участю третіх осіб: обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Зеленоград», Харківської міської ради, про визнання особи добросовісним набувачем та визнання права власності на земельну ділянку, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 372/1684/14-ц.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	                                        В. М. Сімоненко  	
Судді:	                                        С. Ю. Мартєв  	
 	                        А. А. Калараш                             	
 	Є. В. Петров	
 	С. П. Штелик