ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4396/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
  Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                             судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                             суддів:                        Земляної Г.В., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду, з позовом, у якому просив: 
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;
- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 21 березня 2019 року, та виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року  адміністративний позов задоволено. 
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.     
Відповідно до ч.1   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1   ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.  
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 15 листопада 1987 року по 27 листопада 1989 року проходив строкову військову службу у прикордонних військах (тривалість стажу 2 роки 13 днів); з 01 вересня 1990 року по 14 липня 1994 року був слухачем Української академії внутрішніх справ МВС України      (тривалість стажу 1 рік 9 місяців 7 днів); з 14 липня 1994 року по 11 серпня 1995 року був слідчим слідчого відділення Тетіївського РВ ВС Київської області (тривалість стажу 1 рік 28 днів); з 28 січня 1998 року по 20 березня 2019 року - суддя Тетіївського районного суду Київської області (тривалість стажу 21 рік 1 місяць 23 дні).
Рішенням Вищої ради правосуддя від 12 березня 2019 року № 713/а/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Тетіївського районного суду Київської області у відставку» звільнено позивача у зв`язку з поданням заяви про відставку.
20 березня 2019 року на підставі наказу голови Тетіївського районного суду Київської області № 01/02-07 відраховано позивача зі штату Тетіївського районного суду Київської області згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 12 березня 2019 року № 713/0/15-19 про звільнення судді у відставку.
26 березня 2019 року позивач звернувся до Сквирського об`єднаного управління ПФУ Київської області із заявою про призначення довічного грошового утримання судді та подав розрахунок стажу роботи на посаді судді, який складав понад 26 років.
21 березня 2019 року позивачу органом ПФУ призначено довічне грошове утримання із розрахунку наявності стажу 21 повний рік на посаді судді та 82% грошового утримання судді.
10 червня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив включити у розрахунок стажу судді, що дає право на отримання довічного грошового утримання, окрім стажу на посаді судді (21 рік 01 місяць 23 дні), додатково календарний період проходження строкової військової служби - 2 роки 00 місяців 13 днів, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Української академії внутрішніх справ МВС України - 1 рік 09 місяців 07 днів, та час роботи слідчим - 1 рік 00 місяців 28 днів, та здійснити з 20 березня 2019 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді (суддівської винагороди) Тетіївського районного суду Київської області без обмеження граничного розміру, тобто із урахуванням його стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що становить 26 років 00 місяців 11 днів.
Листом від 18 липня 2019 року за № 1286/Л-01 позивача повідомлено, що відповідно до п. 4   ст. 43 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»   судді, які пішли у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених   статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, які мають стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.  
Відповідно до   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Відповідно до вимог п. 25 Прикінцевих і   перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 р. № 1402-VІІ "Про судоустрій і статус суддів"   (далі - Закон України № 1402-VII), який набрав чинності 30 вересня 2016 р., право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим   Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим   Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим   Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень   Закону України "Про судоустрій і статус суддів"   (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного   Закону.
З 05 січня 2017 р. набрав чинності   Закон України "Про Вищу раду правосуддя" № 1798-ХІІІ від 21 грудня 2016 р., яким врегульовано питання пенсійного забезпечення суддів у відставці.
Згідно з вимогами п. 34 абз. 4   Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Вищу раду правосуддя" № 1798-19 від 21 грудня 2016 р. (набрання чинності з 05 січня 2017 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим   Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Окрім того, щомісячне грошове утримання судді у відставці виплачується без обмеження максимальним розміром.
Аналогічні положення містяться у пункті 11 Перехідних положень Закону   № 2453-VІ, який передбачав, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим   Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Як встановлено з протоколу призначення пенсії, позивачу призначено пенсію з 21 березня 2019 року.
На дату призначення позивача на посаду судді діяв   Закон України від 15 грудня 1992 р. № 2862-ХІІ "Про статус суддів"   (далі - Закон № 2862-XII).
Відповідно до вимог частини 4   статті 43 Закон України № 2862-XII   судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Згідно з вимогами пунктом 3-1   постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 р. № 865, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного   законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Крім того, відповідно до   ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 р. № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів"   (далі - Указ № 584/95), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного   законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Колегія суддів зазначає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (ч. 4   ст. 43 Закону N2862-XII).
Відповідно до вимог ч. 1   статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»   час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з приписами абз.2 ч.1   ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Як встановлено судом першої інстанції, стаж роботи позивача на посаді судді становить 21 рік 1 місяць 24 дні. Крім того, позивач був слухачем Української академії внутрішніх справи МВС України (половина строку навчання складає 1 рік 9 місяців 7 днів), був слідчим слідчого відділення Тетіївського РВ ВС Київської області (1 рік 28 днів), проходив строкову військову службу (2 роки 13 днів).
На підставі наведених норм вище вбачається, що відповідачем протиправно не враховано до стажу роботи на посаді судді наступні періоди роботи позивача: з 15.11.1987 року по 27.11.1989 року, коли позивач проходив строкову військову службу у прикордонних військах (тривалість стажу 2 роки 13 днів); половина строку навчання у період із 01.09.1990 року по 14.07.1994 року, коли позивач був слухачем Української академії внутрішніх справ МВС України, денна форма навчання,      (тривалість стажу 1 рік 9 місяців 7 днів); з 14.07.1994 року по 11.08.1995 року, коли позивач був слідчим слідчого відділення Тетіївського РВ ВС Київської області (тривалість стажу 1 рік 28 днів).
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27 лютого      2018 року у      справі № 127/20301/17, від 6 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 22 березня 2018 року у справі № 520/5412/17, від 16 травня 2018 року у справі № 800/367/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 26 березня 2019 року у справі № 720/454/17, від 30 травня 2019 року у справі      № 592/2569/17.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до стажу роботи позивача на посаді судді (окрім безпосереднього періоду роботи на посаді судді) слід додатково зарахувати період проходження строкової військової служби, половину строку навчання у вищому навчальному закладі, період роботи на слідчих посадах, які в свою чергу також дають право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у відповідному розмірі відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді.
Згідно з ч. 1   ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.
Положеннями   ст. 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                               
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення.         
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року залишити без змін.        
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Земляна Г.В.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.