Постанова
Іменем України
 
09 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 686/15240/18
провадження № 61-8626св19 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Т-Стиль»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2018 року в складі судді: Карплюка О. І. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 березня 2019 року в складі колегії суддів: Купельського А. В., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ТОВ «Т-Стиль» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, незаконно утриманих грошових коштів, моральної шкоди та зобов`язання видати трудову книжку.
 
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Т-стиль» з 06 жовтня 2017 року по 26 лютого 2018 року на посаді майстра зміни.
 
У день його звільнення - 26 лютого 2018 року відповідач письмово не повідомив про нараховані суми, належні до виплати при звільненні, та не здійснив виплату належних коштів, що є порушенням його прав та вимог трудового законодавства. Крім того товариство не видало йому трудової книжки. З моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 101 робочих днів, а тому підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 70 781,81 грн. Діями відповідача позивачу завдана моральна шкода.
 
ОСОБА_1 , з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:
стягнути на його користь з ТОВ «Т-стиль» заборгованість по заробітній платі станом на дату звільнення у розмірі 25 522,37 грн;
середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 147 170,10 грн;
незаконно утримані грошові кошти в сумі 116,20 грн із заробітної плати за січень 2018 року;
компенсацію моральної шкоди в розмірі 20 000 грн;
зобов`язати видати трудову книжку.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наказом в.о. директора ТОВ "Т-Стиль" від 26 лютого 2018 року №46-к ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням з 26 лютого 2018 року. 26 лютого 2018 року позивач отримав трудову книжку, що підтверджується витягом з книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до нихТОВ «Т-Стиль» здійснило ОСОБА_1 всі належні йому виплати, у тому числі і грошову компенсацію за не використані ним дні щорічної відпустки, що підтверджується відомістю розподілу витрат. Позивачем не надано суду доказів, які б вказували на незаконно утримання ТОВ «Т-Стиль» грошових коштів в сумі 116,20 грн із заробітної плати ОСОБА_1 за січень 2018 року, на наявність заборгованості по заробітній платі в сумі 25 522,37 грн, не виплату грошової компенсацію за не використані дні щорічної відпустки в сумі 4 784,86 грн та заподіяння моральних страждань.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2018 року скасовано у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позовні вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Т-Стиль» на користь ОСОБА_1 6 127,72 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку та 500 грн компенсації моральної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що 26 лютого 2018 року позивач отримав трудову книжку, що підтверджується витягом з книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них (а. с. 49 - 51). 25 травня 2018 року управлінням Держпраці у Хмельницькій області видано акт № 22-01/725-ІВ, інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, в якому відображені порушення товариства, які слід усунути, та винесено Припис про усунення виявлених порушень. 05 червня 2018 року ТОВ «Т-Стиль» перерахувало ОСОБА_1 3 396,64 грн, які йому належали при звільнені. Тому відповідач провів розрахунок з позивачем з порушенням вимог статті 116 КЗпП і рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Позивач заявив основну вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі на суму 25 522,37 грн. Встановлено, що позивачу невчасно виплачено кошти у сумі 3 396,64 грн, що складає 13.3 % від заявленої вимоги. 13.3 % від заявленої суми складає 6 127,72 грн. Тому з ТОВ «Т-Стиль» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 6 127,72 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку. Оскільки позивачу невчасно виплачені суми, належні до розрахунку, тому апеляційний суд погодився з доводами ОСОБА_1 , що йому завдано моральної шкоди.
 
Аргументи учасників справи
 
У квітні 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що у день звільнення 26 лютого 2018 року відповідач письмово не повідомив про нараховані суми належні до виплати при звільненні, не здійснив виплату належних коштів, що є порушенням частини першої статті 116 КЗпП. Крім того відповідач не видав трудову книжку при звільненні. Оскільки з вини ТОВ «Т-стиль» позивач не отримав заробітну плату за період часу з 01 лютого 2018 року по 26 лютого 2018 року у сумі 15 670,26 грн, позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку заробітної плати, компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, нарахованих сум по лікарняному листу та компенсації за невикористану відпустку. Крім того неправомірні дії відповідача призвели до моральних страждань, тому відповідач зобов`язаний відшкодувати компенсацію моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.
 
Підпис в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них від імені ОСОБА_1 виконано сторонньою особою. Суд першої інстанції передчасно закрив підготовче засідання у справі та призначив справу до судового розгляду, чим позбавив позивача можливості призначити судову почеркознавчу експертизу для встановлення факту підробки підпису. Апеляційний суд не сприяв у проведення такої експертизи.
 
ТОВ «Т-Стиль» розрахунки по заробітній платі, та інші платежі пов`язані із заробітною платою проводить шляхом перерахування відповідних коштів на банківську картку працівника і згідно довідки банку за № 07В63ЛЛММ59Т8РЕЗ від 13 серпня 2018 року, 26 лютого 2018 року на банківську картку ОСОБА_1 коштів не надходило. Це також підтверджується актом інспекційного відвідування юридичної особи управлінням Держпраці у Хмельницькій області за № 22-01/725-ІВ від 25 травня 2018 року. Суди не дослідили розбіжності в документах наданих відповідачем щодо нарахованої та виплаченої заробітної плати за період роботи ОСОБА_1 з 06 жовтня 2017 року по 26 лютого 2018 року. Вважає, що апеляційний суд неправильно застосував статтю 117 КЗпП та необґрунтовано зменшив розмір компенсації моральної шкоди. Суд апеляційної інстанції надав оцінку документам відповідача, які складені з порушенням порядку та не сприяв позивачу у витребуванні доказів, що підтверджують дійсний посадовий оклад ОСОБА_1 .
 
У серпні 2019 року ТОВ «Т-Стиль» надало відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржені рішення залишити без змін.
 
Відзив мотивований тим, що відповідачем у день звільнення - 26 лютого 2018 року, ОСОБА_1 особисто, видано під підпис трудову книжку, про що свідчить запис в книзі обліку трудових книжок та вкладишів до них. Апеляційний суд обґрунтовано відхилив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, оскільки таке клопотання у суді першої інстанції не заявлялося. Після винесення припису управлінням Держпраці у Хмельницькій області про усунення порушень від 25 травня 2018 року № 22-01/725-ІВ-284 05 червня 2018 року відповідач перерахував грошові кошти на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 . За увесь період роботи ОСОБА_1 на підприємстві, відповідачем не було проведено будь-яких утримань із заробітної плати, і таких порушень не встановлено управлінням Держпраці у Хмельницькій області. Позивачем не надано доказів на підтвердження моральних страждань та розрахунку розміру компенсації моральної шкоди.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Позиція Верховного Суду
 
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Апеляційний суд встановив, що наказом в.о. директора ТОВ «Т-Стиль» від 26 лютого 2018 року № 46-к ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням з 26 лютого 2018 року на підставі статті 38 КЗпП.
 
26 лютого 2018 року позивач отримав трудову книжку, що підтверджується витягом з книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них.
 
25 травня 2018 року управлінням Держпраці у Хмельницькій області видано акт № 22-01/725-ІВ інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, в якому відображені порушення товариства, які слід усунути, та винесено припис про усунення виявлених порушень.
 
05 червня 2018 року ТОВ «Т-Стиль» перерахувало ОСОБА_1 3 396,64 грн, які йому належали при звільнені.
 
У частині першій статті 116 КЗпП передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
 
Згідно частини першої статті 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
 
Відповідно до частини першої статті 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
 
Встановивши, що позивачу при звільненні 26 лютого 2018 року не виплачена заробітна у розмірі 3 396,64 грн, яка виплачена ТОВ «Т-Стиль» лише 05 червня 2018 року, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації моральної шкоди.
 
Доводи касаційної скарги про те, що з вини ТОВ «Т-стиль» позивач не отримав заробітну плату за період часу з 01 лютого 2018 року по 26 лютого 2018 року у сумі 15 670,26 грн, колегія суддів відхиляє.
 
Як встановлено апеляційним судом, на момент звільнення позивачу не була виплачена заробітна у розмірі 3 396,64 грн, що підтверджується актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи) управлінням Держпраці у Хмельницькій області від 25 травня 2018 року видано № 22-01/725-ІВ.
 
Аргумент касаційної скарги про те, що суд першої інстанції передчасно закрив підготовче засідання у справі та призначив справу до судового розгляду, чим позбавив позивача можливості призначити судову почеркознавчу експертизу для встановлення факту підробки підпису, тоді як апеляційний суд не сприяв у проведення такої експертизи, колегія суддів вважає необґрунтованим.
 
Згідно частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
 
У частині першій статті 222 ЦПК України передбачено, що головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.
 
Аналіз матеріалів справи свідчить, що у суді першої інстанції позивач не заявляв про призначення почеркознавчої експертизи, у тому числі й після закриття підготовчого засідання. За таких обставин апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про призначення експертизи.
 
Посилання у касаційній скарзі про те, що позивач має право на стягнення з відповідача нарахованих сум по лікарняному листу та компенсації за невикористану відпустку, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки таких позовних вимог позивач не заявляв (а. с. 75-81).
 
Твердження про те, що апеляційний суд необґрунтовано зменшив розмір компенсації моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставним.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).
 
Апеляційний суд з урахуванням фактичних обставин справи, зробив обґрунтований висновок про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 500 грн.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржену постанову апеляційного суду залишити без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 400 та 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
 
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 березня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              В. І. Крат
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков