ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/5446/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Малашенкової Т.М.,

розглянув у порядку письмового провадження
касаційну скаргу громадської організації «Кролевецьке земляцтво»
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2020 (колегія суддів: Скрипка І.М. (головуючий), Михальська Ю.Б., Разіна Т.І.)
у справі № 910/5446/19
за позовом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду  Подільського району м. Києва» (далі  - Підприємство)
до громадської організації «Кролевецьке земляцтво» (далі - Організація)
про розірвання договору оренди та виселення.

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
Підприємство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Організації про розірвання договору від 01.02.2000 № 2172 оренди приміщення по вул. Юрківській, 40, який укладений управлінням майном Подільської райдержадміністрації як орендодавцем та Організацією як орендарем; виселення відповідача з нежитлового приміщення загальною площею 113,0 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. Юрківська, 40, що перебуває на балансі Підприємства.
Рішенням господарського суду міста Києва від 11.12.2019 зі справи                              № 910/5446/19 (повний текст якого складений 23.12.2019) позов задоволено повністю, з підстав його обґрунтованості.
Організація, 06.03.2020 оскаржила рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, одночасно заявивши клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 зі справи апеляційну скаргу Організації на рішення місцевого господарського суду залишено без руху, скаржнику надано строк до 27.04.2020 для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, запропоновано вказати інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
27.04.2020 Організацією подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги у справі, в якій останній, посилався, зокрема, на те, що: відповідач має право на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду у справі протягом 20 днів з моменту ознайомлення з повним текстом оскаржуваного судового рішення, тобто, в строк до 12.03.2020; відповідач не приймав участі у розгляді справи судом першої інстанції, оскільки останній не був обізнаний про наявність такого спору; після того, як відповідач дізнався про судовий спір зі справи, останній уклав угоду з адвокатом і спрямував свої зусилля на захист власних інтересів й забезпечення представництва у суді, зокрема, шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції; клопотання про ознайомлення з матеріалами справи подано до суду 12.02.2020, проте дата і час ознайомлення з матеріалами справи (21.02.2020) залежали від судді та відповідних працівників апарату суду.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2020 зі справи відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Організації на рішення суду першої інстанції у справі № 910/5446/19, у зв`язку з тим, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Організація, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції: ухвалу суду апеляційної інстанції від 05.05.2020 зі справи скасувати, а справу направити для розгляду до суду апеляційної інстанції.
2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
За твердженням скаржника, судом апеляційної інстанції порушені приписи статті 256 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, з огляду на те, що останній не був присутній у судовому засіданні під час проголошення рішення, ознайомився з текстом судового рішення лише 21.02.2020.
У суду апеляційної інстанції були відсутні обґрунтовані процесуальні підстави для підтвердження факту належного надсилання копії судового рішення у справі, зокрема, не визначено, чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресоване судове рішення, не виявлено за місцем проживання.
Наявність судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень не є підставою, яка підтверджує факт отримання або ознайомлення з текстом цього рішення сторони у справі.
Організація не отримувала жодних документів із суду першої інстанції, відповідно, не знала про наявність судового спору. Після того, як відповідач дізнався про судовий спір зі справи, останній уклав угоду з адвокатом і спрямував свої зусилля на захист власних інтересів й забезпечення представництва у суді, зокрема, шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.
Відповідач, 12.02.2020 звернуся із заявою до суду першої інстанції про ознайомлення з матеріалами справи, водночас ознайомлення фактично відбулося 21.02.2020, оскільки дата і час ознайомлення з матеріалами справи залежать від судді та відповідних працівників апарату суду. Організації було повідомлено про те, що ознайомлення можливе не раніше 21.02.2020, оскільки матеріали справи  № 910/5446/19 перебувають  в архіві суду.
Доводи інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
3. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права та оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках ? на касаційне оскарження судового рішення відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України.
Відповідно до приписів статті 256 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 261 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.
Судом апеляційної інстанції відмовлено Організації у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у справі з посиланням на приписи пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України.
Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, виходив, зокрема, з того, що: поштова кореспонденція направлялася відповідачу на адресу, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, а саме: 02010, м. Київ, пров. Інженерний, 4-А; також поштова кореспонденція направлялася відповідачу на інші адреси, наявні в матеріалах справи (02000, м. Київ, вул. Суворова, 3), за адресою місцезнаходження орендованого майна (02000, м. Київ, вул. Юрківська, 40);  неотримання апелянтом жодних документів з господарського суду відбулося лише з його вини, оскільки судом вживалися всі можливі заходи для його виклику в судове засідання протягом тривалого часу. Доказів протилежного матеріали справи не містять; з 24.12.2019 в Організації була можливість ознайомитися з повним текстом оскаржуваного рішення, в той час як апеляційна скарга подана 06.03.2020; Організації станом на 12.02.2020 вже було відомо про прийняте судом рішення у справі, повний текст якого виготовлений 23.12.2019, а в Єдиному державному реєстрі судових рішень опублікований 24.12.2019; матеріали клопотання не містять доказів неможливості ознайомитися представнику відповідача з матеріалами справи 12.02.2020 (в день звернення з клопотанням про ознайомлення до суду).
Водночас, зазначаючи, з посилання на правову позицію Верховного Суду у справі № 910/17797/17, що «…до повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб   - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи, можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій», - суд апеляційної інстанції не з`ясував підстав повернення поштової кореспонденції (ухвали суду направлялися, зокрема, на адресу Організації, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі) органами зв`язку з урахуванням конкретних обставин справи № 910/5446/19. Так, на поштових конвертах містяться відмітки органу зв`язку «не зареєстровано», водночас зазначення такої підстави на поштових конвертах жодним чином не відображено (підстави повернення не з`ясовані) у постановленій ухвалі суду апеляційної інстанції. Вказуючи на те, що Організацією не вжито заходів з внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження, апеляційним господарським судом не враховано те, що та ж сама адреса, як адреса місцезнаходження, вказана Організацією як апелянтом і в апеляційній скарзі.
Зазначаючи про те, що з 24.12.2019 в Організації була можливість ознайомитися з повним текстом оскаржуваного рішення, в той час як апеляційна скарга подана 06.03.2020, судом апеляційної інстанції не враховано те, що поштова кореспонденція з ухвалами суду зі справи поверталася на адресу суду, відповідно підстави вважати, що Організація, як відповідач, була обізнана із наявністю судового провадження   № 910/5446/19, відсутні.
Вказуючи на те, що матеріали клопотання не містять доказів неможливості ознайомитися представнику відповідача з матеріалами справи 12.02.2020 (в день звернення з клопотанням про ознайомлення до суду), суд апеляційної інстанції фактично встановив для Організації надзвичайний та заздалегідь недосяжний стандарт доказування без урахування того, що справа надається для ознайомлення апаратом суду за резолюцією судді (судді - доповідача), або голови суду, або заступника голови суду, або секретаря відповідної судової палати на підставі письмової вимоги (заяви) і таке ознайомлення здійснюється у присутності відповідального працівника апарату (розділ Х Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, яка затверджена згідно з наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814). Тобто, отримання справи для ознайомлення (з моменту звернення з відповідною заявою), як і час такого ознайомлення не залежить виключно від волі самого заявника.
Касаційний господарський суд враховує, що згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - кожен має право на розгляд його справи судом. 
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (пункт 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13.10.2009 у справі « Салонтаджі - Дробняк проти Сербії» [пункт 132]).
Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (пункт 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.
В той же час, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права. Більше того, встановлене державою обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети і якщо не буде забезпечено пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21.09.1994 у справі «Фаєд проти Сполученого Королівства» [пункт 65], рішення від 18.02.1999 у справі «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» [пункт 59], рішення від 10.05.2001 у справі «Т.Р. та К.М. проти Сполученого Королівства» [пункт 98], рішення від 10.05.2001 у справі «Z. Та інші проти Сполученого Королівства» [пункт 93], рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччині» [пункт 45]). 
У цьому контексті Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (рішення у справі «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» [пункт 67], «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» [пункт 45]). 
Отже, не з`ясувавши причин повернення поштової кореспонденції з адреси місцезнаходження Організації, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців; не врахувавши статус Організації, як неприбуткової організації, яка не займається підприємницькою діяльності за адресою реєстрації місцезнаходження; залишивши поза увагою те, що поштова кореспонденція з ухвалами суду зі справи поверталася на адресу суду, відповідно беззаперечно очевидні підстави вважати, що Організація, як відповідач, була обізнана із наявністю судового провадження № 910/5446/19, відсутні; не звернувши уваги на те, що отримання справи для ознайомлення за заявою Організації, як і час такого ознайомлення не залежить виключно від волі самого заявника, - суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Організації у справі, безпідставно позбавив Організацію права на оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, тим самим, не забезпечивши Організації «право на суд».
Враховуючи передчасність висновку апеляційного господарського суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Організації на рішення суду першої інстанції у справі, оскаржувану ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2020 слід скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Відповідно до пункт 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Згідно з частиною шостою статті 310 цього Кодексу передбачено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Судові витрати
Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України).
Керуючись статтями 129, 300, 308, 310, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу громадської організації «Кролевецьке земляцтво» задовольнити.
2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2020 зі справи                       № 910/5446/19 скасувати.
3. Справу направити для продовження розгляду до Північного апеляційного господарського суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                  І. Колос
Суддя                                                                                                  І. Бенедисюк
Суддя                                                                                               Т. Малашенкова