Постанова
Іменем України
 
21 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 753/16205/17-ц
провадження № 61-47306св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:  
Штелик С. П. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Сімоненко В. М., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на постанову Київського апеляційного суду                  від 01 листопада 2018 року у складі суддів: Борисової О. В., Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - комунальний заклад «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва»,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У  вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунального закладу «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва», в якому просила: поновити її на роботі на посаді артиста балету вищої категорії комунального закладу «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва»; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 липня 2017 року по 01 вересня 2017 року.
 
Свої вимоги мотивувала тим, що 03 грудня 2013 року вона уклала трудовий договір (контракт) з комунальним закладом «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва» та обіймала посаду артиста балету вищої категорії.01 липня 2016 року укладено додаток №49/16 до трудового договору від 03 грудня 2013 року, яким зазначений договір визнано укладеним на строк з 01 липня 2016 року до кінця театрального сезону 2016-2017 років.
 
Зазначала, що 28 січня 2016 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» №955-VIIІ, який набув чинності 24 лютого 2016 року, відповідно до вимог пункту 3 Прикінцевих положень вказаного Закону з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.
Тобто, її трудовий договір (контракт) від 03 грудня 2013 року продовжив дію після закінчення театрального сезону 2016-2017 року, а відповідач повинен був укласти з нею контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.
Вказувала, що розпорядженням Комунального закладу «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва» № 3                 від 18 травня 2017 року встановлений список артистів театру, контракти яких закінчувалися 02 липня 2017 року за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.
Посилалася на те, що зазначене розпорядження є неправомірним та таким, що не відповідає вимогам Прикінцевих положень Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» № 955-VIIІ.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.Поновлено ОСОБА_1 на посаді артиста балету вищої категорії Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва, з дня звільнення. Стягнуто з Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 липня 2017 року по 01 вересня 2017 року у розмірі 17 048 грн 42 коп. Вирішено питання про судові витрати. 
Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до вимог пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» № 955-УІІІ з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.Тобто,трудовий договір (контракт) від 03 грудня  2013 року діє після закінчення театрального сезону 2016-2017 років, а комунальний заклад «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва» повинен був укласти контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу. У зв`язку з викладеним, позивача звільнено без законної підстави. Вирішуючи питання щодо суми середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу позивача, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що середньоденна заробітна плата позивача  ОСОБА_1 становить 8 524 грн 21 коп. Оскільки позивач просить стягнути середній заробіток за період з 02липня 2017 року по 01 вересня 2017 року, то оплата за час вимушеного прогулу становить                    17 048 грн 42 коп.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
ПостановоюКиївського апеляційного суду від 01 листопада 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.  
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що кінцевий термін укладення контрактів в рамках Закону № 955-VІІІ з працівниками художнього та артистичного персоналу закінчився 24 лютого 2017 року. Як вбачається з матеріалів справи, підписанням додатку № 49/16 до трудового договору (контракту) від 03 грудня 2013 року, позивач погодила, що зазначений договір від 03 грудня 2013 року укладено на строк з 01 липня 2016 року до кінця театрального сезону 2016-2017 років. Тобто, що договір від 03 грудня 2013 року, термін дії якого було продовжено укладеним між сторонами додатком № 49/16 до трудового договору (контракту), є строковим, а відтак положення Закону України від 28 січня 2016 року № 955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» до трудового договору (контракту) укладеного між сторонами не застосовуються. Оскільки термін дії контракту з позивачем закінчився 02 липня 2017 року, настав строк припинення трудового договору з ОСОБА_1 . При цьому, уклавши 01 липня 2016 року з позивачем додаткову угоду №4 9/16 до трудового договору (контракту) від 03 грудня 2013 року без проведення конкурсу відповідач фактично виконав вимоги пунктів 2, 3 Прикінцевих положень Закону України від 28 січня 2016 року № 955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури». Порушення норм трудового законодавства у діях відповідача під час звільнення позивача відсутні. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1)Доводи касаційної скарги
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до вимог пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» № 955-УІІІ з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.Тобто, трудовий договір (контракт) від 03 грудня  2013 року діє після закінчення театрального сезону 2016-2017 років, а комунальний заклад «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва» повинен був укласти з нею контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу. 
(2) Позиція відповідача
У відзиві на касаційну скаргу відповідач зазначає, що кінцевий термін укладення контрактів в рамках Закону № 955-VІІІ з працівниками художнього та артистичного персоналу закінчився 24 лютого 2017 року. Як вбачається з матеріалів справи, підписанням додатку № 49/16 до трудового договору (контракту) від 03 грудня 2013 року, позивач погодила, що зазначений договір від 03 грудня 2013 року укладено на строк з 01 липня 2016 року до кінця театрального сезону 2016-2017 років. Тобто, що договір від 03 грудня 2013 року, термін дії якого було продовжено укладеним між сторонами додатком № 49/16 до трудового договору (контракту), є строковим, а відтак положення Закону України від 28 січня 2016 року № 955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» до трудового договору (контракту) укладеного між сторонами не застосовуються. Оскільки термін дії контракту з позивачем закінчився 02 липня 2017 року, настав строк припинення трудового договору з ОСОБА_1 . При цьому, уклавши 01 липня 2016 року з позивачем додаткову угоду №4 9/16 до трудового договору (контракту) від 03 грудня 2013 року без проведення конкурсу відповідач фактично виконав вимоги пунктів 2, 3 Прикінцевих положень Закону України від 28 січня 2016 року № 955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури».
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
08 лютого 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року                        № 460-ІХ (далі - Закон від 15 січня 2020 року № 460-ІХ).
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 15 січня 2020 року                 № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Фактичні обставини, встановлені судами
Суди установили, що 03 грудня 2013 року між Київським муніципальним академічним театром опери і балету для дітей та юнацтва та ОСОБА_1 укладено строковий трудовий договір (контракт), згідно якого остання переведена на посаду артистки балету на вільну ставку І категорії 15 тарифний розряд, зі строком дії контракту з 03 грудня 2013 року до кінця театрального сезону 2015-2016 років. 
01 липня 2016 року між сторонами був укладений додаток № 49/16 (додаткова угода) до трудового договору (контракту) від 03 грудня 2013 року, яким сторони погодили зазначений договір від 03 грудня 2013 року вважати укладеним на строк з 01 липня 2016 року до кінця театрального сезону 2016-2017 років.
Директором Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва Щур Ю. О. видано розпорядження від 18 травня 2017 року № 3 про повідомлення працівників щодо закінчення терміну дії контрактів, відповідно до якого необхідно було повідомити працівників (згідно додатків), зокрема ОСОБА_1 , про те, що термін дії їх контрактів та строкових трудових договорів закінчується 02 липня 2017 року у зв`язку з чим трудові відносини з указаної дати будуть припинені на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.
Наказом Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва від 01 червня 2017 року № 109/17-к ОСОБА_1 звільнено з посади артистки балету вищої категорії  02 липня 2017 року у зв`язку з закінченням контракту згідно пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану щорічну відпустку 11 календарних днів. 
Згідно з частина першою, третьою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Положеннями статті 21 КЗпП України передбачено можливість укладання з працівником контракту, як особливої форми трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.
Сфера застосування контракту визначається законами України.
 
Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий  трудовий договір  укладається у  випадках, коли трудові відносини  не можуть бути  встановлені на невизначений строк  з урахуванням   характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника  та в інших випадках, передбаченими законодавчими актами.
Пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.
Установлено, що посада, яку обіймала позивачка (артистка балету вищої категорії), належить до посад професійних творчих працівників.
Відповідно до положень статті 19 Закону України «Про театри і театральну справу» у редакції до 24 лютого 2016 року, керівництво діяльністю державних та комунальних театрів у порядку, встановленому їхніми установчими документами, здійснюється директором театру - художнім керівником, з яким засновник укладає контракт строком на п`ять років. Керівництво діяльністю національних театрів у порядку, встановленому їхніми установчими документами, здійснює генеральний директор театру - художній керівник, з яким засновник укладає контракт строком на п`ять років. Рішення про укладення контракту з керівником державного чи комунального закладу культури приймає засновник театру за результатами конкурсу.
Статтею 20 Закону України «Про театри і театральну справу» у редакції до                     24 лютого 2016 року визначено, що до професійних творчих працівників театру належить художній та артистичний персонал театру, з якого формується творчий склад театру. Положення про творчий склад театру затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв. Діяльність професійних творчих працівників театрів здійснюється за індивідуальними трудовими договорами (контрактами) і (або) цивільно-правовими договорами. Порядок укладання трудових договорів (контрактів) з професійними творчими працівниками затверджується Кабінетом Міністрів України.
Законом України від 28 січня 2016 року № 955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» статті 19, 20 Закону України «Про театри і театральну справу» викладено у новій редакції.
Згідно з частинами першою, другою статті 20 Закону України «Про театри та театральну справу» до професійних творчих працівників театру   належать художній та артистичний персонал театру. Трудові відносини з професійними, творчими працівниками, художнім та артистичним персоналом державних та комунальних театрів оформлюються шляхом укладання контрактів.
Відповідно до пунктів 2, 3 Прикінцевих положень Закону України від 28 січня 2016 року № 955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» (набрав чинності 24 лютого 2016 року) набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 КЗпП України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до                      5 тисяч жителів. З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.
Таким чином, вимога пунктів 2, 3 Прикінцевих положень Закону України                   від 28 січня 2016 року № 955-VIII не зобов`язує заклад культури укласти нові контракти із професійними творчими працівниками після закінчення строку їх дії, а стосується працівників, які перебували у трудових відносинах із закладом культури на умовах безстрокового трудового договору, у зв`язку з чим оформлення трудових відносин із такими процівниками необхідно було привести у відповідність до норм Закону України від 28 січня 2016 року                                  № 955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури». 
Натомість позивач виконувала роботу на підставі строкового трудового договору (з 01 липня 2016 року до кінця театрального сезону 2016-2017 років), а тому колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що норми Прикінцевих положень Закону України від 28 січня 2016 року № 955-VIII не застостосовуються до спірних правовідносин. 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до помилкового тлумачення норм матеріального права. 
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Ргопіпа V. ІІкгаіпе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
 
Постанову залишити Київського апеляційного суду  від 01 листопада 2018 рокубез змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                                                                      С. П. Штелик 
 
                                                                                                               А. А. Калараш
 
                                                                                                               В. М. Сімоненко