Ухвала
Іменем України
 
30 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 677/1085/14-ц
провадження № 61-4451ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу    ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 січня 2020 року у складі колегії суддів: Корніюк А. П., П`єнти І. В., Талалай О. І., у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Красилівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про закриття виконавчого провадження, заінтересована особа - ОСОБА_3 ,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень
 
ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Красилівського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Хмельницькій області Дехтяр Л. М. (далі - Красилівський районний відділ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області).
 
Скаргу мотивувала тим, що постановою державного виконавця Красилівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Дехтяр Л. М. від 12 грудня 2018 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 677/1085/14-ц Красилівського районного суду від 
21 жовтня 2015 року про зобов`язання ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування. 
Посилаючись на те, що рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2016 року, в частині зобов`язання ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування, фактично не виконано, просила визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Красилівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Дехтяр Л. М. від 12 грудня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 49550632 з примусового виконання виконавчого листа Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 
2015 року № 677/1085/14-ц. 
 
Ухвалою Красилівського районного суду від 04 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Красилівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Дехтяр Л. М. від 12 грудня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 49550632 з примусового виконання виконавчого листа Красилівського районного суду Хмельницької області № 677/1085/14-ц від 21 жовтня 2015 року про зобов`язання звільнити земельну ділянку на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2015 року не виконано, зокрема земельна ділянка, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування, розташована за адресою: АДРЕСА_1 не звільнена, загороджена та використовується 
ОСОБА_3 як частина подвір`я її будинковолодіння, внаслідок чого ОСОБА_2 позбавлена можливості під`їзду до власного будинковолодіння територією загального користування. Державним виконавцем не вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення, неефективно, несвоєчасно і не в повному обсязі вчинено виконавчі дії, що є підставою для задоволення скарги.
 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що державним виконавцем під час виконання виконавчого листа № 677/1085/14-ц від 
21 жовтня 2015 року були проведені виконавчі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження». На час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 12 грудня 2018 року про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_2 була згодна з виконанням виконавчого документа, що підтверджується актом державного виконавця від 
11 грудня 2018 року. Визнавши протиправною та скасувавши постанову державного виконавця Красилівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області від 12 грудня 2018 року про закінчення виконавчого провадження, суд першої інстанції у порушення норм процесуального права вийшов за межі вимог скарги ОСОБА_2 щодо зобов`язання ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, надавши власне тлумачення обставинам справи щодо вирішення спору по суті та рішенню Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2015 року.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У січні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , у якій вона просила скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 
29 січня 2020 року та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки її доводам про те, що рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2015 року не виконане, оскільки земельна ділянка, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування, розташована за адресою: АДРЕСА_1 не звільнена, загороджена та використовується 
ОСОБА_3 як частина подвір`я її будинковолодіння. 
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
 
Судами встановлено, що рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2015 року позов ОСОБА_2 до Красилівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішення та державного акта на право приватної власності на землю, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задоволено частково. 
 
Визнано недійсним та скасовано пункти 1 та 2 рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради народних депутатів від 24 жовтня 1997 року № 590 «Про передачу присадибних земельних ділянок у місті» щодо передачі безкоштовно у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою: 
АДРЕСА_1 . площею 0,10 га, для обслуговування житлових будинків та надвірних будівель та площею 0,12 га для ведення особистого підсобного господарства, і державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХМ № 005795 виданий 12 березня1998 року на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,22 га, за адресою: 
АДРЕСА_1 , зареєстрований 
12 березня 1998 року в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 813.
 
Зобов`язано ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування, розташовану за адресою: 
АДРЕСА_1 .
 
Постановою державного виконавця Красилівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області від 09 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 21 жовтня 2015 року 
№ 677/1085/14-ц, надано боржнику десять робочих днів для виконання зазначеного рішення суду.
 
21 листопада 2017 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_3 направлено вимогу про звільнення земельної ділянки, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування, за адресою: 
АДРЕСА_1 .
 
21 листопада 2017 року державним виконавцем в присутності стягувача 
ОСОБА_2 та начальника Красилівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області Блажка М. В. складено акт про те, що в результаті виїзду за адресою, АДРЕСА_2 встановлено, що боржник ОСОБА_4 відмовляється від звільнення земельної ділянки, вважає її своєю власністю. Від підпису в акті відмовилася.
 
23 лютого 2018 року державний виконавець звернувся до Красилівського районного суду з поданням про роз`яснення порядку виконання по виконавчому листу № 677/1085/14-ц від 21 жовтня 2015 року про зобов`язання ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, оскільки у резолютивній частині рішення суду не вказано спосіб виконання виконавчого документа.
 
Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2018 року подання державного виконавця задоволено. Роз`яснено, що по виконавчому листу № 677/1085/14-ц від 21 жовтня 2015 року, що виданий Красилівським районним судом в частині зобов`язання ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування необхідно розуміти як зобов`язання ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування, від зелених насаджень.
 
Постановами державного виконавця Красилівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області від 18 липня 2018 року стягнуто з боржника 
ОСОБА_3 витрати виконавчого провадження та судовий збір.
 
Згідно з актом державного виконавця від 11 грудня 2018 року, складеного за участю стягувача ОСОБА_2 , земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 звільнена від земельних насаджень, заперечень від ОСОБА_2 не надійшло, з виконанням виконавчого документа ОСОБА_2 згодна.
 
Постановами державного виконавця Красилівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області від 12 грудня 2018 року виділено в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, направлено відповідне повідомлення ОСОБА_3 
 
12 грудня 2018 року державним виконавцем Красилівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 49550632 з виконання виконавчого листа 
№ 677/1085/14-ц від 21 жовтня 2015 року про зобов`язання ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування на підставі пункту 9 частини першої 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Красилівського районного суду від 14 травня 2018 року скасовано, подання Красилівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області про роз`яснення порядку виконання виконавчого листа № 677/1085/14-ц від 21 жовтня 2015 року залишено без задоволення.
 
Порядок примусового виконання рішення суду визначено Законом України «Про виконавче провадження», а також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі Інструкція).
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
За змістом статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
 
Частиною першою 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..
 
Згідно з пунктами 1, 2, 10, 13 Розділу IХ Інструкції виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження». У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.
 
У разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 
39 Закону.
 
При виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення.
 
Згідно частинами першою, другою та третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
 
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом десяти робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
 
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
 
Скасовуючи ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 
04 листопада 2019 року, апеляційний суд правильно виходив з того, що державним виконавцем під час виконання виконавчого листа № 677/1085/14-ц від 21 жовтня 2015 року були проведені виконавчі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі на виконання ухвали Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2018 року. На час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 12 грудня 2018 року про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_2 була згодна з виконанням виконавчого документа, що підтверджується актом державного виконавця від 11 грудня 2018 року. Подальше скасування апеляційним судом ухвали Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2018 року про роз`яснення порядку виконання виконавчого листа, не може бути підставою для визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.
 
Посилання у касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки доводам заявника про те, що спірна земельна ділянка, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування, не звільнена, загороджена та використовується ОСОБА_3 як частина подвір`я її будинковолодінняє безпідставними з огляду на те, що апеляційний суд надав зазначеним доводам належну правову оцінку, та установивши, що згідно з мотивувальною частиною рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2015 року, вимоги ОСОБА_2 про зобов`язання ОСОБА_3 зняти металеві ворота та хвіртку на самовільно захопленій нею земельній ділянці визнані такими, що не підлягають задоволенню за недоведеністю, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 .
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Касаційна скарга не містить обгрунтованих посилань на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника із ухваленим судовим рішенням, законність та обгрунтованість якого доводами касаційної скарги не спростована.
 
Ураховуючи наведене, постанова Хмельницького апеляційного суду від 
10 грудня 2019 року, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_5 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 січня 
2020 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Красилівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про закриття виконавчого провадження, заінтересована особа - ОСОБА_3 , відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:	Г. І. Усик     І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак