Додаткова постанова 
Іменем України
 
04 березня 2020 року
м. Київ
справа №466/4738/18
провадження № 61-7543св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого: Сімоненко В.М.,
суддів - Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сердюка В. В.,  Петрова Є. В., Штелик С.П.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Служба автомобільних доріг у Львівській області, 
третя особа - виконуючий обов`язки начальника Служби автомобільних доріг у Львівській області Кандибор Руслан Васильович,
 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження заяву Служби автомобільних доріг у Львівській області про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Львівській області, третя особа: виконуючий обов`язки начальника Служби автомобільних доріг у Львівській області Кандибор Руслан Васильович, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби автомобільних доріг у Львівській області, третя особа - виконуючий обов`язки начальника Служби автомобільних доріг у Львівській області Кандибор Р. В., про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 02 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 19 березня 2019 року рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 02 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.
Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2019 року касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Львівській області задоволено, постанову Львівського апеляційного суду від 19 березня 2019 року скасовано, рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 02 жовтня 2018 року залишено в силі.
У листопаді 2019 року до суду надійшла заява Служби автомобільних доріг у Львівській області, в обґрунтування якої заявник посилається на те, що постановою Верховного Суду від 21 серпня 2019 року не вирішено питання про розподіл судових витрат. На підставі наведеного просить вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, зокрема, щодо повернення коштів, сплачених за подання касаційної скарги.
 
Вивчивши подану заяву, колегія суддів Третьої судової палати Верховного Суду дійшла висновку про часткове її задоволення, виходячи з таких підстав.
 
За правилами статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи  за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
За змістом частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
За результатами касаційного перегляду справи рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 02 жовтня 2018 року, яким відмовлено у задоволенні позову, залишене в силі, а тому судові витрати, понесені відповідачем в зв`язку з касаційним переглядом справи (відповідно до вимог поданої заяви) підлягають стягненню на його користь з позивача. 
 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується копією посвідчення серії № НОМЕР_1 від 18 травня 2018 року, а відтак, звільнений від сплати судового збору (а.с. 40 т.1).
 
У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду заяви позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 141 ЦПК України).
 
Оскільки позивач в силу закону звільнений від сплати судового збору, то у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, а саме судовий збір, сплачений відповідачем за подання касаційної скарги (відповідно до вимог поданої заяви) підлягає стягненню за рахунок держави.
 
За подання касаційної скарги Службою автомобільних доріг у Львівській області сплачений судовий збір у розмірі 11 123,34 грн, що підтверджується оригіналом платіжного доручення від 05 квітня 2019 року №4105 (а. с. 17 т.2).
 
Обчислюючи судовий збір, який підлягає стягненню на користь відповідача, необхідно виходити зі ставок судового збору, встановленого Законом України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час вчинення відповідної процесуальної дії.
 
Відповідно до частини першої статті 4 цього закону у відповідній редакції Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду у 2018 році з позовною заявою, в якій об`єднав позовні вимоги майнового та немайнового характеру.
 
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на день звернення з позовом, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору дорівнювала 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762 грн.
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Таким чином, за позовні вимоги немайнового характеру підлягав сплаті судовий збір у розмірі 704,80 грн за кожну, а всього 2819,20 грн за чотири вимоги немайнового характеру.
 
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору дорівнювала 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Таким чином, за позовну вимогу про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, загальний обсяг якої становив 151 587 грн, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1515,87 грн.
 
За правилами частини другої статті 4 вищевказаного закону за подання касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору дорівнює 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
 
Враховуючи вищенаведене, за подання касаційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 8670,14 грн ((2819+1515,87)*200%=8670,14).
 
Таким чином, підлягає стягненню з держави на користь відповідача судовий збір у розмірі 8670,14 грн.
 
Службою автомобільних доріг у Львівській області сплачено судовий збір у розмірі 11 123,34 грн, тобто, розмір надлишково сплаченого судового збору дорівнює           2453,20 грн.
 
Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
 
З огляду на вказану норму права колегія суддів роз`яснює відповідачу, що чинним законом не передбачено вирішення питання щодо розподілу судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення в частині стягнення надлишково сплаченого судового збору. 
 
Натомість, Верховний Суд роз`яснює, що Служба автомобільних доріг у Львівській області не позбавлена права звернутися з заявою про повернення надлишково сплаченого судового збору.
 
За таких підстав заява Служби автомобільних доріг у Львівській області про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню, а на користь Служби автомобільних доріг у Львівській області підлягає стягненню з держави  судовий збір у розмірі 8670,14 грн.
 
Керуючись статтею 261, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Заяву Служби автомобільних доріг у Львівській області про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити частково.
 
Ухвалити у справі додаткове судове рішення.
 
Стягнути з держави на користь  Служби автомобільних доріг у Львівській області судові витрати у розмірі 8670,14 (вісім тисяч шістсот сімдесят гривень, чотирнадцять копійок) грн у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                В. М. Сімоненко 
 
Судді:                                                                                       А. А. Калараш
 
В. В. Сердюк
 
Є. В. Петров
 
С. П. Штелик