Ухвала    
 
14 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 569/12023/15-ц
провадження № 61-6138 ск20 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 січня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: служба у справах дітей Рівненської міської ради, ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом виселення та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив усунути йому перешкоди в користуванні майном, шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У січні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до              ОСОБА_1 , в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16 жовтня 2013 року укладений між ОСОБА_1 та                  ТОВ «Факторингова компанія «ФК Факторинг», скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказане вище домоволодіння.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня  2016 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, у задоволенні позову           ОСОБА_1 відмовлено. Позов      ОСОБА_5 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 16 жовтня 2013 року між ТОВ «Факторингова компанія «ФК Факторинг» та ОСОБА_1 Скасовано державну реєстрацію права власності    ОСОБА_1 на домоволодіння, що розташоване за адресою:    АДРЕСА_1 .
У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, здана до поштового відділення 30 березня 2020 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким його позов задовольнити та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 .
У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови представник отримав лише 28 лютого 2020 року, що підтверджується відповідними доказами.
Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаємо за можливе його поновити.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до положень частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду             від 06 березня 2019 року у справі № 686/23394/16-ц, постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог щодо її форми і змісту.
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 січня 2020 року на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки у касаційній скарзі містяться доводи про те, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовані норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду і таке застосування, на думку заявника, призвело до порушення норм матеріального та процесуального права шляхом неправильного їх застосування судом.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX              (далі - Закон № 540-IX).
Відповідно до положень підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 185, 390, 393, 395 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402 ЦПК України та Законом                 № 540-IX, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Рівненського міського суду Рівненської області                від 22 грудня 2016 року та постанови Рівненського апеляційного суду                  від 21 січня 2020 року. 
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати з Рівненського міського суду Рівненської області цивільну справу № 569/12023/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: служба у справах дітей Рівненської міської ради, ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом виселення та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк з дня вручення копії цієї ухвали, але не пізніше десяти днів з дня закінчення карантину. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                             О. В. Білоконь
О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара