УХВАЛА 
28 травня 2020 року
м. Київ
справа № 316/1988/16-ц
провадження № 61-39913 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів за договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину нікчемним,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом  до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те,   що 27 серпня 2014 року ОСОБА_2 була видана власноруч написана розписка відповідно до якої вона зобов`язувалась протягом 2015-2016 років з кінцевим терміном серпень 2016 року сплатити грошові кошти у сумі 12 000 доларів США, відповідно до умов відмови від частини спадщини, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка відкрилась після смерті матері. 
Зазначив, що свої обов`язки за розпискою ОСОБА_1 виконав у повному обсязі, тобто було написано заяву про відказ від частки в спадщині, яка відкрилась після смерті матері позивача та відповідача. 
Зазначив, що ОСОБА_2 сума за розпискою не сплачена в обумовлений термін. 
ОСОБА_1 після настання терміну сплати неодноразово звертався до відповідача з вимогою щодо сплати грошових коштів, проте усі вони були проігноровані, ОСОБА_2 , дій спрямованих на сплату грошових коштів в добровільному порядку не вчиняла.
У зв`язку із викладеним, просив суд стягнути ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 315 360 грн. що еквівалентно 12 000 доларам США.
В березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання правочину нікчемним, посилаючись на те, що розписка була написана під тиском та не усвідомлюючи її зміст.
У зв`язку із викладеним, просила суд визнати правочин (розписку від 27 серпня 2014 року) нікчемним.  
Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 20 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 315 360 грн., що еквівалентно 12 000 доларам США.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3 166, 80 грн. та витрати на надання правової допомоги в сумі 3 000 грн.
В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , зустрічний позов задовольнити.
Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 5 червня 2018 року рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 20 листопада 2017 року скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів за договором та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про визнання правочину нікчемним відмовлено.

 
12 липня 2018 року   ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_3 у якій просить скасувати постанову Апеляційного суду Запорізької області від 5 червня 2018 року, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
При цьому посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
25 жовтня 2018  року справа № 316/1988/16  надійшла до Верховного Суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду не приймалося рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами 
(у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів за договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину нікчемним, призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі колегії з п`яти суддів. 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                         В. М. Сімоненко
                                                                                   С. Ю. Мартєв 
                                                                                   Є. В. Петров