Ухвала    
 
03 червня 2020 року
м. Київ
справа № 726/1652/18
провадження № 61-3267 ск20 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу Державної іпотечної установи нарішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 16 травня 2019 року тапостанову Чернівецького апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит», про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Державна іпотечна установа, третя особа - ОСОБА_1 , про припинення поруки,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2018 року Державна іпотечна установа (далі - ДІУ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому просила солідарно стягнути з відповідачів 1 307 979,66 грн заборгованості за кредитним договором.
У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати припиненою поруку, яка виникла на підставі договору поруки від 10 жовтня 2017 року, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 .
Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 16 травня 2019 року позов ДІУ задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДІУ суму боргу за кредитним договором у розмірі 1 307 979,66 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
Зустрічний позов  ОСОБА_2  задоволено. Визнано припиненою поруку, яка виникла на підставі договору поруки від 10 жовтня 2017 року                           № 1710pv21-07, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та             ОСОБА_2 .
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 16 травня 2019 року в частині стягнення заборгованості скасовано та в цій частині у задоволенні позову ДІУ відмовлено, рішення в частині визнання припиненою поруки змінено в мотивувальній частині. В решті рішення суду залишено без змін.
У лютому 2020 року ДІУ подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року залишена без руху для усунення недоліків касаційної скарги, оскільки підстави для поновлення процесуального строку були визнані неповажними, заявником не сплачено судовий збір, в касаційній скарзі не конкретизовано обов`язкові підстави, на яких подається касаційна скарга та вимоги прохальної частини не відповідали повноваженням суду касаційної інстанції.
На виконання вимог ухвали від 26 лютого 2020 року заявником сплачено судовий збір у повному обсязі та подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та надано докази порушення строку з поважних причин, однак заявник не надав уточнену редакцію касаційної скарги із врахуванням вимог положень частини другої статті 389, частини другої статті 392 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2020 року поновлено ДІУ строк на касаційне оскарження судових рішень та на підставі статті 127 ЦПК України продовжено строк для виконання вимог ухвали.
У травні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, з яких вбачається, що недоліки усунутов повному обсязі.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до положень частини восьмої статті 394 ЦПК України вухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 534/1809/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі               № 761/42567/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права,    відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази, не надав оцінки поданим оригіналам кредитного договору та похідних договорів, встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог щодо її форми і змісту.
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державної іпотечної установи на рішення Садгірського районного суду                    м. Чернівці від 16 травня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року на підставі пунктів 1, 4 частини другоїстатті 389 ЦПК України, оскільки у касаційній скарзі містяться доводи про те, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовані норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду і таке застосування, на думку заявника, призвело до порушення норм матеріального та процесуального права шляхом неправильного їх застосування судом.
Крім того, заявник просить зупинити виконання рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 16 травня 2019 року до закінчення касаційного провадження,посилаючись на те, що розмір коштів, який підлягає стягненню з ДІУ є спірною сумою, а у разі відкриття виконавчого провадження існує ризик подальшого накладення арешту на всі рахунки ДІУ, що призведе до невиконання зобов`язань перед контрагентами, а також можливе накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що може потягнути за собою зупинення господарської діяльності установи.
Відповідно до положень частини восьмої статті 394 ЦПК України, частини першої статті 436 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Ураховуючи те, що до клопотання заявник не додав жодних доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання судового рішення, та вказує лише на ймовірність певних наслідків, клопотання задоволенню не підлягає.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX              (далі - Закон № 540-IX).
Відповідно до положень підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 185, 390, 393, 395 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402 ЦПК України та Законом                        № 540-IX, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати з Садгірського районного суду м. Чернівці цивільну справу                 № 726/1652/18 за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит», про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Державна іпотечна установа, третя особа - ОСОБА_1 , про припинення поруки.
Відмовити у задоволенні клопотання Державної іпотечної установи про зупинення виконання рішення Садгірського районного суду м. Чернівці                від 16 травня 2019 року до закінчення касаційного провадження. 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк з дня вручення копії цієї ухвали, але не пізніше десяти днів з дня закінчення карантину. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                             О. В. Білоконь
О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара