УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 405/7180/19
провадження № 51 – 1668 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року,
встановив:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 жовтня 2019 року задоволено клопотання, внесене в.о. начальника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№ 6)» та головою спостережної комісії при Виконавчому комітеті міської ради міста Кропивницький про заміну засудженому ОСОБА_4 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі.
Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність просить скасувати ухвалу місцевого суду, постановити ухвалу якою відмовити в задоволені подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким
Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 11 лютого 2020 року ухвалу місцевого суду скасував, постановивши свою ухвалу, якою клопотання, внесене в.о. начальника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№ 6)» та головою спостережної комісії при Виконавчому комітеті міської ради міста Кропивницький про заміну засудженому ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі залишив без задоволення.
Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року та постановити нове рішення, яким задовольнити вказане клопотання.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі та долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 
02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі – Закон № 1402-VIII) визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Частиною шостою статті 13 Закону № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Порушене засудженим ОСОБА_4 у касаційній скарзі питання стосується оскарження судових рішень, постановлених в порядку ст. 539 ч. 6 КПК. 
Щодо вказаного питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновок в постанові від 18 березня 2019 року (справа №756/9514/15-к, провадження за касаційною скаргою № 51-115 кмо 17), зазначивши, що за змістом ст. 129 ч. 3 п. 8 Конституції України, ст. 424 ч. 2,                                 ст. 539 ч. 6 КПК ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню                                  у касаційному порядку не підлягають.
Згідно положень ст. 1 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд складає собою систему тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі.
Аналіз положень Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» в частині кола осіб, до яких такий нагляд може бути застосований, підстав його застосування, а також підстав та порядку його припинення свідчить про те, що застосування адміністративного нагляду є одним із наслідків засудження особи та випливає з судового рішення, яке набрало законної сили (щодо осіб, визначених у пункті «г» статті 3 цього Закону), або ж матеріалів установ виконання покарань або органів Національної поліції, що характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання, або ж після його відбування. 
Оскаржувана ухвала апеляційного суду є ухвалою суду апеляційної інстанції за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, винесеної в порядку ст. 539 ч. 6 КПК.  
Враховуючи вищезазначений висновок об`єднаної палати Верховного Суду, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                       ОСОБА_2                                     ОСОБА_3