ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року	Львів	Справа № 460/3031/19 пров. № А/857/1886/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                              Обрізко І.М., 
суддів                                                                                  Іщук Л.П., Онишкевича Т.В., 
за участю секретаря судового засідання                              Лутчин А.М.,                    
за участю представника позивача                                                      Потапова К.О.,                              
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГрінТранс» на рішення  Рівненського окружного адміністративного суду  від 10 грудня 2019 року, прийняте суддею Зозуля Д.П. у місті Рівному, повний текст складений 10.12.2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГрінТранс» до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області   про  визнання протиправними та скасування постанов,-

                                                          встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГрінТранс» (надалі - ТОВ «ГрінТранс») звернулося з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області (надалі Управління) про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу № 137294, № 137295, № 137296, № 137297, № 137298, № 137299, № 137300, № 137301, № 137302, № 137303, № 137304, № 137305, № 137306, № 137307, № 137308, № 137309, № 137310, № 137311, № 137312, № 137313, № 137314, № 137315, № 137316, № 137317, № 137318, № 137319, № 137320, № 137321 від 02 липня 2019 року.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду  від 10 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено допущення позивачем порушень, відповідальність за які передбачена абз.11 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Зазначена стаття Закону передбачає, що при вчиненні однією особою двох або більше правопорушень, адміністративно-господарський штраф накладається за кожне правопорушення окремо.
Судом не встановлено, що управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без  щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку є триваючим правопорушенням, а тому за кожен день порушення є окрема відповідальність (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.05.2019 у справі № 816/124/17).
З приводу доводів про розгляд і винесення спірних постанов без позивача, то іншого порядку прийняття рішення за результатами розгляду акту, складеного відносно іноземного перевізника, ким являється позивач, законодавством України не передбачено (ч.2 п.25 Порядку №1567).

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ТОВ «ГрінТранс» подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а його висновки не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд помилково зазначив про можливість застосування у спірних правовідносинах 6-ї поправки до  ЄУТР, оскільки остання є нечинною у розумінні положень ст.57 Конституції України (не перекладена та не опублікована).
Із посиланням на рішення ЄСПЛ вказується на порушення вимоги «доступності закону» та відповідач діяв не у «відповідності до закону».
Зазначає, що відповідач порушив положення Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, позаяк розгляд справи відповідачем проведено без позивача та без його повідомлення про це (посилання на позицію Верховного Суду у постанові від 21.03.2018 року, справа №813/5802/15).
Також наголошується на принципі неприпустимості притягнення до юридичної відповідальності одного виду двічі за одне й те саме правопорушення, закріпленому у ст.61 Конституції України.
Маються покликання на позиції Верховного Суду та рішення ЄСПЛ.
Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наведені доводи, аналогічні мотивам судового рішення.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02 липня  2019 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області, на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок та направлення на перевірку № 007330 від 27.06.2019, керуючись Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, Законом України «Про автомобільний транспорт», постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», на а/д Київ-Чоп  434 км  проводилася рейдова перевірки транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.
О 16:10 год. працівниками Укртрансбезпеки  був зупинений автомобіль IVECO номерний знак НОМЕР_1 для перевірки документів, на підставі яких виконуються міжнародні вантажні перевезення. 
Перевіряючи вищезазначений автомобіль, інспекторами встановлено, що транспортний засіб належить і використовується  ТОВ «ГрінТранс» (Російська Федерація) (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, міжнародної товарно-транспортної накладної та Дозволу АС № 421356 ).

Відповідно до вимог ЄУТР, Конвенції міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, яка ратифікована Законом України № 129 від 06.03.2008 р., а також ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», на виконання своїх повноважень та, з метою перевірки тривалості робочого часу та часу відпочинку водія, який виконував міжнародні перевезення вантажу, у водія були витребувані тахокарти у кількості, що передбачає  ЄУТР. Зокрема, відповідно до п.4.1 Поправки № 6 до ЄУТР з 20.03.2010 р. водії зобов`язані надавати інспектору для контролю щоденні  реєстраційні листки режиму праці та відпочинку за поточний день (02.07.2019) та попередні 28 календарних днів, (тобто 1+28).
Перевіркою тахографа, що був встановлений у транспортному засобі позивача виявлено, що управління транспортним засобом здійснюється без щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водія за 28 календарних днів.
За результатами перевірки складено акт № 121968 від 02.07.2019, у якому зафіксовані порушення, відповідальність за які передбачена ч.1 абз.11 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: управління транспортним засобом при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень вантажів без щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв.
Після виявлення порушення і складення акту, посадовою особою Управління 02.07.2019 було прийнято постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 137294, № 137295, № 137296, № 137297, № 137298, № 137299, № 137300, № 137301, № 137302, № 137303, № 137304, № 137305, № 137306, № 137307, № 137308, № 137309, № 137310, № 137311, № 137312, № 137313, № 137314, № 137315, № 137316, № 137317, № 137318, № 137319, № 137320, № 137321 у розмірі 680 грн. кожна за управління транспортним засобом при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водіїв.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).
Згідно ст.18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Статтею 48 передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв (ч.8 ст.53 Закону № 2344-ІІІ).
Згідно ч.1 ст.60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку у вигляді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.
Згідно п.4 Порядку державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок.
Здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом та додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів (п.15 Порядку).
У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (п.21 Порядку).

Згідно абз.2 п.25 Порядку у разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.
Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 01.06.2010 №340.
Відповідно до п.6.1 вказаного Положення вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385.
Згідно п.1.4 Інструкції оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер ( VIN -код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа «k», характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу «w», ефективного кола шини «l», а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін «адаптація тахографа до транспортного засобу», за визначенням ЄУТР, - «калібрування»; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема: своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа (п.п.3.3, 3.6. Інструкції).
Отже, норми Закону № 2344-III зобов`язують автомобільних перевізників та водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, до яких відносяться, зокрема, реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти.
З 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970 року, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
Як правильно вказав суд першої інстанції, підставами для прийняття оскаржуваних постанов стало порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, а саме - здійснення міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів за період з 04.06.2019 року по  01.07.2019 року.
Під час оформлення даних порушень позивач не забезпечив надання пояснень чи заперечень перевіряючим, при складанні актів перевірки не вказав про наявність відповідних тахокарт за період з 04.06.2019 року по  01.07.2019 року.
Зважаючи на викладене, відповідач, у відповідності до норми ч.1 ст.60 Закону № 2344-III, правомірно застосував до позивача санкції у вигляді штрафу на загальну суму 19040,00 грн. за здійснення міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку за кожен випадок такого порушення.

Стосовно твердження апелянта, що здійснення автомобільних перевезень без реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв - це триваюче правопорушення, а, отже, відповідач протиправно виніс 28 постанов про накладення штрафу за одне і те ж правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.
Стаття 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачає, що при вчиненні однією особою двох або більше правопорушень адміністративно-господарський штраф накладається за кожне правопорушення окремо.
При цьому, зі змісту даної статті не вбачається, що управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку є триваючим правопорушенням.
Заповнення щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку є щоденним обов`язком водія, а тому перевірка дотримання такого обов`язку проводиться окремо за кожен день, коли водій керував відповідним транспортним засобом.
Таким чином, у разі виявлення порушення водієм зазначеного вище обов`язку уповноважена особа має право накладати штраф за кожен випадок такого порушення.
Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.05.2019 у справі № 816/124/17 (провадження № К/9901/34159/18).
Щодо тверджень скаржника про незабезпечення його права на участь у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, то згідно з ч. 2 п. 25 Порядку  № 1567 у разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.
Іншого порядку прийняття рішення за результатами розгляду акту складеного відносно іноземного перевізника законодавством України не передбачено.
Окрім цього, колегія суддів зазначає, що 07 вересня 2005 року прийнято Закон України № 2819 «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» (далі - Закон № 2819), укладеної 01 липня 1970 року в м. Женева.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про міжнародні договори України», ратифікація, затвердження, прийняття, приєднання - це залежно від конкретного випадку форма надання згоди України на обов`язковість для неї міжнародного договору.
Статтею 14 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що міжнародні договори  набирають чинності для України після надання нею згоди на обов`язковість міжнародного договору.
Відтак, прийнявши Закон № 2819, положення ЄУТР набрали чинності для України і є обов`язковими для виконання на території України всіма учасниками - Договірними Сторонами Європейської угоди з урахуванням поправок внесених до неї.
При цьому, повний текст ЄУТР разом з поправками складений на трьох мовах, які є офіційними мовами ООН, це - англійська, французька та російська.
Разом з тим, позивач у даній справі ТОВ «ГрінТранс» - резидент Російської Федерації, а відтак безпідставними є доводи останнього про недоступність даної Угоди, у зв`язку з відсутністю її перекладу на українську мову.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                             постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГрінТранс» залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду  від 10 грудня 2019 року у справі №460/3031/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 розділу VI "Прикінцевих положень" Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 13.05.2020 року.